Režie:
Jiří VěrčákKamera:
Josef ŠpeldaHudba:
Josef SpitzerHrají:
Oldřich Vízner, Ondřej Havelka, Lucie Zedníčková, Lubomír Lipský st., Milan Lasica, Jana Synková, Petr Vacek, Ota Jirák, Jitka Molavcová, Valérie Zawadská (více)Obsahy(1)
Saturnin je sluha, který se stane pánem svého pána. Mladý muž dobrého společenského postavení a vychování, trochu konzervativní, získá, ne vlastní vinou, sluhu Saturnina. Ten se de facto stane pánem svého zaměstnavatele a způsobí v jeho dosud poklidném životě řadu překvapivých zvratů a situací. Ty by se bez Saturnina daly těžko zvládnout. Už proto ne, že by bez něj pravděpodobně nikdy nenastaly. Saturnin je v Čechách pojmem již několik generací. V roce 1942 napsal spisovatel a novinář Zdeněk Jirotka (1911 až 2003) knížku s tímto názvem a od té doby byla vydána dvanáctkrát. Čtenáři ji milují pro její suchý humor, ne nepodobný "anglickému", množství parodií a nadsázky a zejména pro absurdní situace, do kterých uvádí svérázný sluha Saturnin celé své okolí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (426)
S odstupem let je to pořád skvělý film, stejně jako je s odstupem let pořád skvělá kniha Zdeňka Jirotky. Zde se postavy zcela konkrétně etablují do svých knižních předloh a vzniká tak dokonalý humorný filmový román, kde dáte několik protikladných rolí dohromady, do krizové situace, a zkusíte z nich vykřesat maximum. To se povedlo, neboť role byly svěřeny vynikajícím hercům. Za nejlepší volbu považuji dosadit Petra Vacka za Milouše a Janu Synkovou do role tety Kateřiny. Film působí dosti lacině, skoro až seriálově, ale nakonec lze říct, že je to tak dobře. Atmosféru Jirotkovy knihy to zachycuje zcela brilantně. Těžko si film představit s jinými herci a jinou, bohatší, produkcí. Jestli někdo v budoucnu natočí Saturnina znovu, dopadne to podobně jako s Černými barony. Nový bohatší háv, větší konkrétnost s předlohou, ale laťku nastavenou původním zpracováním nikdy nedosáhne. ()
Jirotkův román jsem před jeho zfilmováním četl snad asi čtyřikrát, ale když jsem se dozvěděl od přátel, že se tenhle film natáčí a hlavní roli bude hrát Olda Vízner nevěřil jsem vlastním uším a vybavit si Saturnina Víznera to bylo nad mou představivost a koneckonců mimo rámec logického chápání a ejhle! Jak milé překvapení a výtečný výsledek! BOBA (Léto s kovbojem) Vízner mě tady naprosto překvapil a dostal, tak jako celkový dojem z filmu. A ostatní herci? Taky mňam! ()
Úsměvný pohled na vnějškovou anglofílii "lepší" české společnosti třicátých let naznačuje směr, kterým by se tato společnost patrně ubírala, kdyby nebylo Mnichova a následných tragických událostí. Na naše elity středních a horních vrstev tehdy bylo opravdu zaděláno. Specifičnost SATURNINA je mj. dána tím, že autor předlohy Zdeněk Jirotka byl při jejich skicování viditelně inspirován suchým anglickým humorem. Televizní iscenace větší část půdorysu románu zachovala, v mnohém však zůstala až příliš poplatná literární předloze i za cenu jistého - ne ovšem závažného - obroušení filmové podoby a limitace televizní řeči. Postavy jsou redukovány - tak je tomu již v Jirotkově předloze - na společenské typy s jednou výjimkou, kterou je právě Saturnin, navenek nejkonvenčněji a "nejuniformněji" pojatý. Těžiště príběhu spočívá v řetězu úspěšně zkomponovaných a zvládnutých gagových situací. Excelentní herecké obsazení svá vyměřená pole pokrývá beze zbytku se šarmem a zřejmým potěšením z námětu i obsahu SATURNINA. Zcela neobvyklou úložku tu hraje - v saturninovské retrospektivě - Jitka Molavcová; i ona si počíná s úplným zdarem. Dá se říci, že se Věrčákovu týmu podařilo vytvořit nadprůměrné dílo, jehož nadčasovost je budována ze stejných základů jako literární předloha. Její součástí jsou i nedokonalosti, které již byly popsány; nejenže neubližují, v některých ohledech dokonce nezaměnitelně a působivě spolucharakterizují. Dobu, v níž se dílo odehrává, i čas, který si pro adaptaci vybrala naše dnes už vlastně také minulost počátku předposledního desetiletí minulého století, tu splynuly v harmonickém, duši i srdce těšícím utěšeném celku. ()
Vsem vam vrele doporucuji precist knihu. Ta je opravdu excelentni. Film je "jenom" dobry.. ()
Ten film má své osobité kouzlo a atmosféru, ale přesto jsem se překvapivě většinu času spíše nudil. ()
Tak tohle jsem už neviděla pěkně dlouho a po dnešku si připadám, jako by to bylo poprvé. Nefalšovaný, typický, suchý, anglický humor. Naprosto geniální. ()
Ta stylizace je báječná. Možná mohl být film trochu "filmovější" a využít více prostředků k tomu aby zdůraznil, to, co neumí kniha (třeba dokonalá scénka "Setapouch"). Herecké výkony překvapují a celkově je to nadprůměrná a netradiční zábava. ()
Keď si predstavím podaktoré filmy z českej tvorby, ktoré dosahujú hodnotenie okolo úrovne 80%, pričom ich právom sledovatelia zaradili do kategórie "kultových", a potom si človek pustí niečo takéto, neostáva mu nič iné, ako položiť si otázku, či je chyba na strane vysielača (filmu), alebo prijímača (diváka). Ja si chybu odmietam priznať. Nič v zlom, ale ako ma má baviť snímok, kde sú postavy tak extrémne nezáživné, z osobnostnej stránky pôsobiace absolútne bez charizmy, kedy navyše forma spracovania pôsobí tak "lacno". Na čom sa mám smiať, keď jeden nevýrazný geg strieda druhý, kedy intelektuálny humor pôsobia viac trápne než vtipne. No a potom nech ťa baví námet. No hovno zlatá rybka .. ()
Nevím, jak je filmový (či ten televizní) Saturnin věrný či nevěrný knižní předloze, ale jako divák se u něj už od dětství koušu nudou. Dnes, ve sváteční den, jsem mu dal asi třetí šanci a opět jsem byl zklamán plytkostí děje i filmařským zpracováním (ty šedo-bílé, takřka snové filtry, jsou utrpení). Hlavní postava je mi navíc nesympatická, čímž však nijak nesnižuji herecké umění pana Víznera, který mě v jiných filmech baví. Vyzdvihl bych Ondřeje Havelku a mistra Lipského, jinak bohužel není moc co chválit. Jeden z nejnudnějších českých snímků napříč časem, se kterým jsem se dnes asi sešel naposledy. ()
V tomto prípade pôjdem opäť proti prúdu a väčšinovému hodnoteniu. Podľa môjho názoru a vkusu si titul "Saturnin" tak vysoké hodnotenie aké sa mu tu dostalo rozhodne nezaslúži. Ja som sa pri tom dosť hodne nudil a nechápavo krútil hlavou nad tým na akú prvorepublikovú retro chujovinu sa to vlastne pozerám. Je pravda, že podivnému Ondřejovi Havelkovi postava, ktorú stvárnil dokonale sadla a aj drevák Oldřich Vízner bol v titulnej úlohe perfektný, ale inak to bola otrasná kokotina. ** ()
Dal jste snad méně než pět? Setapouch! Sobí hnusec! To nedolovím, nedolovíííím! Výborně přeneseno ze stránek na plátno, casting vážně sedl (když jsem poprvé zahlédl uhrovitého swingaře, očekával jsem krach veškerých nadějí), humor který hladí po duši a občas jí nechá i decentně vystříknout nefalšovaný úsměv. ()
Moje láska k létům první republiky a k promyšleným detailům ve filmu mi říká, že tento snímek je úchvatný. Je pravda, že je poněkud sušší, ale charakterizovala bych ho svým oblíbeným slovem - je "STYLOVÝ". Výborný Vízner. Výborný Vacek. "Stylový" Havelka. Výborná hudba. Originální. ()
zbožňuju předlohu a tohle se jí skoro rovná po bok ()
Některé scény byly vskutku luxusní :) Herecký koncert plný specifického humoru. ()
Ne zcela vydařená adaptace skvělého Jirotkova románu, která však neurazí a vidět se dá opakovaně. Na rozdíl od většiny nových českých filmů si na nic nehraje a jediný cíl, totiž pobavit, si plní bohatě. ()
Ano, kniha je kniha. A ačkoliv jsem ji četl několikrát, je to právě pan Vízner, kterého si po zhlédnutí této komedie už navždy budu pod postavou Saturnina představovat. Myslím, že se podařilo dát dohromady skvostnou sestavu herců, která skvěle zapadá do typového rámce poetických třicátých let první republiky. Havelka byl pro svoji roli jako stvořený a Vacek se Synkovou vlastně také :-))). Nevím co na to pan Jirotka, ale já byl nadmíru spokojen. U mne je to za pět koblih * * * * * ()
Film má jednu velikou smůlu, že totiž kouzlo Jirotkovy knihy je na plátno nepřenositelné. Ať se všichni aktéři snažili seč mohli, prostě to nestačí. ()
80% - Scéna s lehátkem je nezapomenutelná... ()
Nepřijal jsem to. Film to zřejmě není špatný, kdo nečetl několikrát knihu (jako já) a není tak zatížen vlastní fantazií, je asi spokojený. Já se s touhle verzí srovnávám jen těžko. ()
Knihu Saturnin jsem si ze zdvořilosti nechal vnutit jako něco, od čeho jsem nečekal nic víc než lehoučkou zábavu do tramvaje. Tak jsem se do ní v tramvaji pustil a skončil jsem až ráno na koleji, naprosto konsternován a okouzlen. Takovou sílu jsem nečekal. Dokonalé blaho. Okamžitě jsem rozvinul interpretační hypotézu (klíčem je scéna, v níž teta zběsile napadá dědečkovu závěť). Pokud jde o adaptaci (myslím, že jsem viděl seriál i sestříhanou verzi): sílu předlohy postrádá, celkově je to slabota. Přesto působí velmi sympaticky, předlohu neničí a něco z původní atmosféry se jí daří uchovat. Především ale disponuje okouzlujícími a typově dokonalými představiteli jednotlivých postav. ()
Reklama