Režie:
Paul VerhoevenKamera:
Jost VacanoHudba:
Rogier van OtterlooHrají:
Rutger Hauer, Jeroen Krabbé, Susan Penhaligon, Edward Fox, Dolf de Vries, Reinhard Kolldehoff, Derek de Lint, Serge-Henri Valcke, Hugo Koolschijn (více)Obsahy(1)
Svého času nejdražší nizozemský film sleduje osudy studenta Erika Lanshofa (Hauer) a jeho přátel z univerzity v Leidenu na pozadí druhé světové války. Idyla studentského velkoměstského života se s příchodem nacistů mění v noční můru, v níž je každý z přátel nucen zaujmout své místo. Ať už jako válečný hrdina ve službách královny, dvojitý agent či voják ve službách Wehrmachtu. Tvůrci tak oslavují válečné hrdinství Nizozemců, stejně jako upozorňují na hanbu kolaborantů. (J.Connor)
(více)Recenze (44)
Čo sa týka rannej Verhoevenovej tvorby páčilo sa mi to menej ako Turks fruit (1973) a aj ako Keetje Tippel (1975), avšak na nadpriemer to bohato stačí. Hlavne vďaka R. Hauerovi, ktorý to tu rozbalil ako z veľkej knihy. Jeho postavy študenta Erika Lanshofa som sa po celý čas nevedel nabažiť, tak veľkú charizmu má iba málo hercov. Dejová linka nedala ani minimálny priestor na nudu, stále sa tu niečo riešilo, stále sa pred niečím utekalo, no proste svet špiónstva a odboja ako na dlani. A k tomu veľká porcia priateľstva, lásky a zrady. Dokonca tu bolo aj pár ukážok ako si Nemci cez vojnu vynucovali informácie, poviem vám, taký klystír by som nechcel dostať. Na druhú stranu to ale po emotívnej stránke trocha zaostalo za očakávaniami. V tomto smere sa mi Čierna kniha (2006) páčila viac. 75/100 ()
Kdyby to v první polovině nepůsobilo jako pětihodinový televizní seriál sestříhaný za účelem uvedení do kin na poloviční stopáž, tak by to mohlo směle konkurovat i těm nejlepším odbojářským snímkům. Takto jim to "pouze" zdatně sekunduje. ()
Jako Černá kniha, ale mnohem lepší, protože tu fungují vazby mezi postavami (Já vím, budu v menšině, tak rovnou dopředu říkám, že mi nemusíte metat do tváře, jak jsem s Černou knihou vedle. Lidi, kteří nejspíš ani doteď nevěděli, že nějaká holandská tvorba Paula Verhoevena existovala. Dik). S Hauerovým charizmatem nelze šlápnout vedle. ()
Jeden ze 100 nejlepších válečných filmů (z doby po r. 1900) - 100 Greatest Post 1900 War Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
Již úvodní titulky v koláži s Nizozemskou vlajkou napovídají, že Verhoevenových typických znaků, ani podobné nadsázky se zde nedočkáme. Oranžský voják je seriózní vlastenecké dílo, jenž nejlépe charakterizuje přívlastek "realismus". Žádné patetické osudy přehnaně charismatických hrdinů, ani žádné epické bitvy, film je o nepřímém boji ve válce - odboj, sabotáž, intriky, podrazy a omezený všední život okupovaných Holanďanů. Předkládání faktů však není adekvátně vykoupeno atmosférou, napětím, ani třeba zmíněnými emocemi (postavy zůstávají diváku cizí)... Historicky hodnotné dílo, které je však pro moderní diváky poměrně nezajímavé a hlavně kompletně překonané výbornou Černou Knihou. 6/10 ()
Černá kniha se mi líbila o něco víc, tím však nechci říct, že by byl Soldaat van Oranje horší, to určitě ne. Jen mi přišlo, že novější Verhoevenův počin, který měl jen o něco kratší stopáž, nabídl dynamičtější a napínavější podívanou. Možná je to tím, že u Oranžského vojáka se režisér teprve rozehříval a později už věděl, jak na to nebo tím, že Zwartboek měl více šťávy, hlavní hrdinka podstupovala větší nebezpečí a člověk jí o to více fandil, těžko říct. Každopádně tento snímek má divákovi, který se vyžívá ve válečných dramatech z II. světové, opravdu co nabídnout a já ho můžu jen vřele doporučit. Jenom mi přišlo trochu úsměvné, jak moc málo bylo holandské pobřeží hlídané, že si tam mohli agenti připlouvat a odplouvat, skoro jak se jim zachtělo, min. v porovnání s tím francouzským, ale to je pouze menší vada na kráse jinak realisticky vyznívajícího filmu :-). ()
Vyše dva a pol hodinová stopáž nevadí, pretože film má slušný spád, nepostráda napätie a Rutger Hauer hraje výborne. Porovnávaniu s Čiernou knihou sa film nevyhne, pretože príbeh je veľmi podobný, ale v Čiernej knihe už Verhoeven vychytal všetky muchy, preto pôsobí podstatne celistvejšie. Myslím, že Verhoeven celkom slušne zobrazil vojnovú situáciu v Holandsku a neodpustil si pár dobrých poznámok. "Je vojna...a čo my?...Budeme neutrálny ako vždy."Napriek všadeprítomnej zrade a napätiu sa podarilo jemne a nenásilne zabudovať aj trocha humoru a možno aj preto film pôsobí podstatne mladšie ako v skutočnosti je. Roky, ktoré od premiéry ubehli vidno iba na tvári R. Hauera, inak môže i dnes mnohým filmom smelo konkurovať. Zaskočila ma "pauza" počas filmu. Naposledy som niečo také videl vo filme Sedem samurajov...80%. ()
Cierna kniha je lepsia (toto nie je tak emotivne, strhujuce ani sexy), ale aj tak vyborny europsky velkofilm. Skoda akurat zbytocne skratkoviteho posledneho dejstva. Pokojne by som na to cumel dalsiu polhodinku. 8/10 ()
Film o přátelství ze školy, které přetrvalo i přes nepřízeň kruté války na všech frontách. Bylo jich šest, jeden zradil ve službách Německa, další se dali do služeb království a špionáže, jeden skončil u Wehrmachtu, další zůstal v civilu. Všichni se ale měli rádi, všem bylo dáno se během války potkat, jen dva však válku přežili... ()
V tomto filme nie je Verhoeven nijakým spôsobom šokujúci. To pre tých, čo čakajú odbojárky s troma kozami. Oranžský vojak je natočený (v dobrom zmysle slova) konvenčným štýlom filmov z 2. svetovej vojny, ako v Európe, tak v Hollywoode. Každá európska kinematografia by sa mala s týmito krutými dejinami vysporiadať aspoň jedným poriadnym filmom. Verhoevenovi sa to podarilo hneď 2x. VIDENÉ ZNOVA 8/19: Konečne som sa dostal k pôvodnej, 152 minútovej verzii. Názor som však nezmenil, ide stále o jeden z najkonvenčnejších filmov režisérovej kariéry, avšak perfektne premyslenom a taktiež s otáznikom vo vzduchu, kto je ten zradca. Ten čas ubehol skutočne veľmi rýchlo. Hauer a Krabbé vynikajúci. ()
Z môjho pohľadu, je to dobrý vojnový film, holandského provokatéra Paula Verhoevena, ale na strane druhej, pozorujem veľmi častý jav, v neprehľadnom strihu a nesúvisiacich scénach, kde práve toto mi vadí ! V okupovaných krajinách, ako napríklad vo Francúzsku, či aj v dejovom Holandsku, pôsobili KOLABORANTI, a tiež patričný ODBOJ, a tak sledujem tieto dve zložky, pričom mi akosi chýbala väčšia aktivita odboju, v ktorom hlavná postava Erik Lanshof, stvárnená holandskou superhviezdou Rutgerom Hauerom, neustále pendluje medzi Anglickom, kam utiekla kráľovná a domácim prostredím. Atmosféra má vysokú úroveň, ale stále platí vyššie uvedené pravidlo, prečo som filmu nadelil priemerných 60 % ! Strašne roztržitý snímok ! ()
Pro mne jeden z nejlepších Verhoevenových snímků, který velmi realisticky vykresluje situaci nizozemského odboje v období německé okupace. Šestice přátel představuje vzorek holandské společnosti té doby, od esesmana přes kolaboranta až po odbojáře, z nichž jenom někteří se dožijí vítězného konce války. Ve filmu je použita řada dobových detailů - např. stříbrné mince na telefon, které v okupované zemi dávno zmizely z oběhu, ale kterými londýnská centrála tvrdošíjně vybavovala své agenty, nebo přezíravý a laxní postoj Angličanů k nesrovnalostem v radiovém spojení s odbojem, což vysvětluje proč právě v Nizozemí proběhla operace Severní pól - nejúspěšnější německá protivýsadková akce na všech okupovaných územích. To ale jen tak na okraj. "Oranžský voják" je především výborný film, který nabízí řadu námětů k zamyšlení a dělá to atraktivní formou, aniž by se divákovi podbízel. ()
Válka pojatá jako divoké mladistvé dobrodružství, která demytizuje pomalu každý aspekt okupace. Německou invazi zde znázorňuje scéna, kdy nepřátelští výsadkáři platí holandskému mlékaři za vypité mléko, případně vyplašení nizozemští vojáci vyrušují bezstarostnou mileneckou dvojici šoustající za stodolou na seně. Odbojové výkony protagonistů také nelze přičíst tolik jejich odvaze jako spíš mladistvé nerozvážnosti, což dostatečně uvádí scéna, ve které s dvojice hlavních hrdinů ve fracích snaží přihlásit do armády, zatímco za ní běhají hořící vojáci jako důsledek německého bombardování. A když po válce rozzuřený lid ostříhá snoubence kolaboranta na ulici vlasy, ta k tomu přistupuje tak nějak, že jí to vlastně docela sluší a přinejhorším doroste. Nic z toho by samozřejmě natolik nefungovalo, pokud by na filmu byla cítit ta nelítostná stopáž, nicméně každá scéna v Oranžském vojákovi je tak strašně bohatá, víceplánová, dynamická a vypointovaná, že to uteče jak blázen. Jak o tom píšu, stále si vybavuji další a další perfektní části, ať už sekvence "kurvy se na zemi přetahují o Železný kříž" nebo třeba závěrečné vánoční bombardování Německa ("Tři, dva, jedna, bomba vypuštěna. Dneska v Norimberku si narozdíl ode mě pivo nedaj. Zpátky na večírek."). Výsledný pohled na celý koncept okupace Holandska je krásně chaotický, morálně ambivalentní a i přes všechny ty fatality, mučení a popravy, vlastně tak nějak rozjásaně dobrodružný. To vychází nejspíše z nevole zobrazit konflikt jednostranně a nakolik přikládá pozornost nizozemské apatii a oportunistickým tendencím ke kolaboraci. U nás něco takového nebudeme nikdy schopní natočit. ()
Šest mladých Holanďanů, jejichž osudy protne německá okupace. A ačkoli se film většinu času soustředí na Lanshofa, dění u těch pár dalších je taky hodně zajímavé. Třeba u kluka, který začne z donucení kolaborovat, aby ochránil svou židovskou snoubenku (kterou mu pak pravidelně píchá hrdina Lanshof...). V porovnání s děním v ČSR je tu spousta paralel, byť v Holandsku život umožňoval pár variant navíc, třeba dobrovolný vstup do legií SS. Ten film mě, jako skoro všechno od Verhoevena, bavil. Jen jsem u obrovské spousty věcí měl problém pochopit, co to právě postavy dělají a proč. Taky ta záležitost s britskou námořní uniformou mi přišla přitažená za vlasy. Ale celkově jsem spokojen. Milovníci nizozemské historie si mohou přičíst hvězdičku až dvě. PS: pokud čekáte nějaký ten sex a naturalistické násilí, dočkáte se, ale na Verhoevenovy standardy ho tu není až tak moc. ()
Má to bližšie k Once Upon A Time In America a 喋血街頭, než ku akémukoľvek odbojovému filmu. Odboj je tu totiž iba spúšťačom udalostí, ktoré následne rámuje. Témou je priateľstvo. ()
Ačkoliv to ve valné většině případů nedělám, dovolím si malou výjimku a alespoň krátce se vyjádřím k jednomu vezdejšímu komentáři, který Oranžského vojáka přirovnává k Tmavomodrému světu. Ano, ty dva filmy mají několik styčných bodů (stejně jako kupříkladu Maxipes Fík a Terminátor) - odehrávají se za druhé světové války a na obloze je k vidění několik válečných letadel. Ale zde podobnosti pohříchu končí. Zcela na místě by naopak bylo případné srovnání s o třicet (!) let novější Zwartboek. Oba snímky se zabývají fenoménem dvou tolik odlišných tváří okupovaného Nizozemí - odbojem a kolaborací. Přestože středobodem příběhu jsou v Oranžském vojákovi válečné osudy šestice přátel - bývalých univerzitních studentů, neodpustí si Verhoeven řádné "šlápnutí" do holandského vosího hnízda a rozhodně nejde jen o "nucenou" kolaboraci jednoho z hlavních hrdinů. Záběry na pochodující dobrovolníky v řadách německé armády a přihlížející hajlující davy, činnost kolaborantských represivních složek, jsou dostatečně výmluvné a dokazují, že tvůrci to s vyrovnáním se s válečnou minulostí tohoto druhu mysleli velmi vážně. Filmů jako je Soldaat van Oranje a Zwartboek by bylo potřeba v mnoha zemích Německem okupované Evropy. ()
Ani já se nevyhnu srovnání s Černou knihou, ale k ní bych přidal i další podobně laděné snímky jako je třeba Plamen a Citrón, Síla odvahy nebo Max Manus. Oproti nim Oranžský voják postrádá, alespoň v mých očích, tu zoufalou přítomnost války a místy mi připadalo, že mladí odbojáři berou své působení v podzemí jako velkou legraci. Určitě se nejedná o špatný válečný film, spíše o lepší průměr. Ale zkrátka není to ono. 60% ()
Verhoevenovsky zaprášená, špionážna vojnovina s ( ako vždy ) výborným Rutgerom Hauerom. Nečakajte štýl amerických akčných bijákov, skôr jeho poeurópštenú verziu. ()
Film mi trochu připomněl Okupaci ve 26 obrazech jugoslávského režiséra Lordana Zafranoviče, který vznikl téměř ve stejnou dobu. Kamarádů je tentokrát šest a také je rozdělí válka. Resp. zrada politiků, kteří místo boje s Hitlerem okamžitě kapitulovali. Přestože Holanďané byli připraveni a ochotni bojovat. Něco jako u nás po Mnichovské zradě. Němci Holanďany stejně zabíjeli a mučili, protože v zemi fungoval odboj. Někteří Holanďané bojovali, někteří podlehli, někteří přešli na stranu nacistů. A pak přišlo osvobození a zúčtování se zrádci. I o tom je tento zajímavý Verhoevenův film. ()
Reklama