Režie:
Michael ČechÚčinkují:
Václav Kopta (moderátor), Petra Křížková (moderátor), Hynek Bočan, Ivan Trojan, Magdaléna Borová, Šárka Cimbalová, Kevan Van Thompson, Vít Klusák, Filip Remunda, Peter Bebjak, Jiří Mádl (více)Obsahy(1)
Václav Kopta uvádí přímý přenos slavnostního předávání výročních filmových cen z pražského Rudolfina... 28. ročník slavnostního předávání výročních cen České filmové a televizní akademie proběhne i letos v pražském Rudolfinu. Šanci na zisk trofeje v podobě sošky Českého lva mají v 19 kategoriích tvůrci 27 nominovaných filmů a televizních děl s premiérou v roce 2020. Letos poprvé mohou získat lví sošku i tvůrci krátkých a animovaných filmů. Stejně jako v předchozích ročnících budou udíleny ceny za televizní tvorbu, pro kterou se tentokrát otevřela možnost umístit se ve více kategoriích. (Česká televize)
(více)Recenze (47)
Nejlepší moment letošního karanténního Českého lva bylo udělení sošky Hynku Bočanovi za celoživotní přínos. Přišlo mi to originální, navíc z terénu, dynamické, plné emocí, čisté a upřímné. Opravdu jediný moment, u kterého jsem se zarazil a jednoduše zíral. Zbytek byl trošku v křeči (byť Václav Kopta byl fjan) a sem tam to zachraňovali mezi scénky, kterým ale pro změnu chyběl ten podkres diváka, který má tendenci se smát…a zde je po scénce vlastně pokaždé ticho. Za ty dvě hodiny jsem si říkal, jak je fajn některé postavy českého filmového průmyslu vidět na živo (třeba Ivana Trojana nebo Agnieszku Holland). Šarlatánovi jsem přál hodně a nakonec se povedlo. Trošku mě mrzí, že in memoriam scéna byla tak hrozně rychlá, že jsem neměl skoro ani čas si přečíst jména lidí, kteří mezi námi již nejsou. Také mě zarazilo, že se v hudbě alespoň v nominacích neobjevil Lukáš Pařík s jeho epickým soundtrackem k Princezně zakleté v čase. Vzpomněli si na ní akorát v oněch meziscénách popsaných již výše. Asi, aby ho to nemrzelo. Pokud ale bude takto skládat dál, nebojím se o jeho budoucí úspěch. Třeba i na Lvech. ()
Překvapivě díky "čínskému nachlazení" to byli nejlepší Lvi za hodně dlouhou dobu. Tím, že jsme škrtli různé VIP "celebriti" a rauty, jsme se mohli víc věnovat tomu, o co by mělo jít především, tedy filmům. Podoba večera se vzhledem k situaci vydařila a u úvodní scénky s postavami z filmů jsem se i smál. Škoda jen, že "Akademie" je stále stejně nekompetentní jako dřív (líbil se mi Šarlatán i Krajina ve stínu, ale ceny za střih a hudbu jsou trochu mimo). A nominace pro Žáby bez jazyka jsou průšvih srovnatelný s Donšajny. ()
„Takový pocit se nikdy neomrzí,“ přiznal sedminásobný vítěz Lvů Ivan Trojan. A lehce si posteskl, že drama Šarlatán nezískalo víc cen, ovšem ještě po něm následovaly důležité kategorie. Včetně té hlavní. Co se týče počtu udělených cen, vyhrála nicméně o jednu Slámova Krajina ve stínu. Vítězi jsou tedy tak nějak oba snímky. Nejvíc se mi přesto líbil nápaditý Modelář od Petra Zelenky, který patří mezi popichovačné autory, kteří dokáží konkurovat evropské kinematografii a vůbec se nemusí krčit někde v koutě. Prostě byl jiný. Vítězem naopak není divák, který se znovu nedočkal ukázek výkonů alespoň nominovaných herců a hereček (aspoň u vítězů nakonec ano), okénko in memoriam bylo znovu nedůstojně kvapné, rozhovory s oceněnými neměla dělat Petra Křížková a lehce zklamal i moderátor Václav Kopta. Ano, přenos bez diváků byl náročný, ale o to víc se nabízelo to uchopit jinak. Humor tak hodně drhnul. Když už se umělci tísnili v autě, mohli přeci sedět nějak rozumně v Rudolfinu a dělat kulisu. Potěšila naopak Jaroslava Pokorná za volantem i někteří další z cestujících. Poslední roky jsme se naštěstí obešli bez politických výjevů, letos to vynahradila slova díků směrem ke zdravotníkům. Kategorii dokumentů opanoval snímek V síti, ale zoufale mi chyběli Králové videa. Ocenění za přínos kinematografii pak obdržel režisér Hynek Bočan, který v osmašedesátém ještě stihl natočit Záhadu hlavolamu, což byl „další hřebíček do rakve a Pasťák, což byl definitivní konec...“ ()
Na tý dojemný děkovačce Hynka Bočana bylo krásně vidět, že kdyby se opustil starej a přežitej styl předávaní v živým ceremoniálu a vsadilo by se na tuhle semi-staged podobu, dopadly by Ceny filmový kritiky i Čeští lvi mnohem líp, zvlášť v týhle zkurvený covidový době. Byl by to strhující doják a ne tísnivé mrtvolno. ()
Předávání Českých lvů by nemělo být zaškatulkováno mezi zábavných pořady, protože zábavné příliš často není (čest výjimkám). Letošní zážitek byl ale už opravdu bizarní. Ať už Václav Kopta je, nebo není dobrý moderátor, letos mi ho bylo prostě líto, protože jsem mu jeho roli vůbec nezáviděl a myslím, že za daných podmínek dělal, co mohl. Po celou dobu jsem měl dojem, že sleduji loutkoherce, který se snaží za pomocí několika provázků rozpohybovat koňskou mršinu. Tenhle večer byl totiž prokazatelně mrtvý. Předávání cen bez publika a s proslovy jen do kamer bylo pro mě naprosto suchopárné, a pokud někoho současná situace deprimuje, tento zážitek to musel jedině umocnit. Akademie by udělala lépe, kdyby prostě zveřejnila výsledky, aniž by zabila víc jak dvě hodiny snahou předstírat, že se všichni baví. ()
Reklama