Obsahy(1)
Rodina malé Zahry a Aliho je tak chudá, že děti mají každý po jednom páru bot. Zahřiny střevíce byly už tak sešlapané, že musely k ševci. Ali sestřiny botky sice vyzvedne, jenže cestou je nešťastnou náhodou ztratí. Uvědomit si dosah takové ztráty pro dvě chudé íránské děti je pro nás, zhýčkané Středoevropany, velmi těžké. Do školy musí oba v něčem chodit a ve škole dokonce sportovat. Otec peníze na nové nemá a maminka je nemocná. Přiznat se ke ztrátě rodičům by nikam nevedlo. Co si počnou? Spásný nápad dělit se o Aliho kecky se sice zdá jako momentální řešení, ale jen na chvíli. A Ali to ví. Musí se o svou sestru postarat. Ale jak? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (247)
Nadherny film. Persie, tak bohata zeme a takova bida. Pribeh o pokore, chudobe, jednech botach. Spravny nazev by mel byt Nebeske deti. Az si nekdo bude myslet, ze je na tom spatne, ze nic nema, tak si pust tenhle film. A kdyz si pak uvedomim, ze jsou na svete deti, ktere jsou na tom jeste hur, nelze pochopit. Smutne, pravdive. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ()
Všem, kteří si u piva stěžují na to jak tady stojí život za hovno, mají v jedný kapse iphone, v druhý klíčky od káry, na sobě oblečení za několik litrů a před sebou objednávku večeře za několik stovek, vřele, opravdu vřele doporučuju tenhle snímek, stejně tak části mladých idí, kteří si nevaží žádných věcí, kdyby alespoň část z nich se chytla za frňák, tak mé doporučení tohoto snímku splní účel. Krásný film, plný dětské čistoty myšlení nezkažené konzumem. Byli chvíle, kdy jsem měl chuť Zahry i Aliho obejmout,no a my, dospělí se máme od těchto dětí co učit. Nádherný, silný, dojemný. ()
Vystavět celý film na zápletce okolo ztracených bot, a rozehrát malé vnitřní drama chlapce, jenž chce svou chybu odčinit, to by asi v Hollywoodu takhle nedokázali. Musím říci, že mě tenhle film VELMI mile překvapil. Oba hlavní dětští herci jsou působiví a veškeré jejich emoce mi připadají jako naprosto pravé a nefalšované. Příběh nám, "civilizovaným" lidem, může připadat banální, ale pro velkou část zeměkoule tohle může být běžná životní realita. Smutné, že? ()
První íránský film který jsem viděl a rovnou nádherný lidský příběh, ve kterém hlavní role hrají děti. Vše se pak točí kolem ztracených bot a tvůrci, prosím pěkně, o nich dokáží natočit 89 minut dlouhý film. A co víc. Film je plný dětských emocí, silných scén a nezapomenutelných zážitků, u kterých si opět uvědomuju, jak jednotlivé země odkrývají různé problémy, o kterých se nám v České Republice ani nenechá zdát. A to si prosím pěkně pořád na něco stěžujeme. ()
║Rozpočet $180,000║Tržby USA $933,933║Tržby Celosvetovo $1,024,933║ Milé prekvapenie! Takže aj v končinách ako je Irán dokážu točiť filmy. Veru moc moc pekné, hlavne keď príbeh ponúka všedné veci založené na obyčajných ošúchaných topánkach, čo sa stanú stredobodom filmu a hlavné úlohy si tu strhnú deti. Má to v sebe hĺbku, cit, neskrývané emócie, detinskú hravosť a hrejivé posolstvo o priateľstve medzi súrodencami. Fakt príjemný film. /80%/ ()
Další z perel, které si navlékla na krk íránská kinematografie. Maximálně jednoduchý a přímočarý příběh o tom, co je skutečné bohatství a co my Evropané už téměř nevnímáme. Příběh ztracených dívčích botek. Naprosto odzbrojující snímek... ()
Prostý příběh ze zajímavého prostředí líčený dětskýma očima. Obě děti jsou fakt roztomilé a přál jsem jim, ať maj konečně dvoje boty. Vytknul bych akorát divně useklý konec. ()
…,,ALI, JAK PŮJDU ZÍTRA DO ŠKOLY BEZ BOT?“.… /// Dramatický drama s citem pro boty a pro propisku, ve kterým lidský hodnoty, slova a činy dostávaj (pro našince) jinej význam (hmm, takže jestli vono to nebude i v něčem jiným…). Ale nejde jen o příběh, super je i ten styl jeho podání, takže vám hejbne žaludkem vobyčejná bota v kanále – kromě toho, ty děcka jsou fakt výborný! Prostě film, ve kterým vo něco jde a kterej pro mě byl stejně neuvěřitelným zážitkem, jako Rozchod Nadera a Simin! A kvůli čemu vy koukáte na filmy? /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jmenuju se Mazánek a furt nevím, proč byl chlapeček bos. 2.) Zjistím, kde mladí Iránci nabíraj fyzičku. 3.) Thx za titule ,,kikina“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Díky, díky, díky za tak nádherný, dojemný a neotřelý film. Naprosto mě uchvátily herecké výkony dvou malých představitelů, Aliho a jeho malé sestřičky. Ty jejich nádherné oči, někdy i plné slz nemohou nikoho ponechat bez emocí. Tento íránský film hlavně o sourozenecké lásce, ale i o čisté dětské dušičce a obětování se pro druhé bude patřit mezi ty, na které hned tak nezapomenu. Prostě Božské děti. ()
Konečně film z islámského prostředí, který se mi líbil a neiritoval mne. Ztracené sestřiny boty v chudé rodině a dojemná spolupráce bratra se sestrou, jak vyřešit problém. Dobře natočeno, spokojenost. ()
Íránské děti jsou skromné, mají rády rodiče a ve škole se při tělocviku neulévají. To jsem ovšem věděl i bez zhlédnutí tohoto snímku, takže jsem chtěl něco navíc. A toho se mi v příběhu ztracených botek zkrátka nedostalo, takže jsem mírně zklamán. Spokojenost si dovolím vyjádřit pouze s kukuči dětských herců a také běžecký závod byl poměrně napínavý, ale hranice průměru to u mne rozhodně nepřekročilo. ()
Jsou velké filmy o velkých věcech, ale pak jsou velké filmy o věcech malých, jako třeba tento. Protože koho by napadlo, že film o botičkách malého Íránce může být tak velký? Velký je také svými emocemi a hereckými výkony obou dětských protagonistů, na Aliho smutné oči dlouho nezapomenu. Opravdu krásný film. ()
Roztomilé citové vydírání, nad kterým se dá výměnou za pár dětských botiček přihmouřit oko. Nejsem si jist, nakolik chce film poukázat na nezkaženost dětské duše a nakolik by rád západní společnosti sdělil, že v takové, pro nás nepředstavitelné, chudobě se skutečně nedá dělat nic jiného, než roztáhnout kobereček a modlit se k východu. :) Ale ne, cynismus a islamofobii na chvíli stranou, tohle se vcelku povedlo... 7/10 ()
Velmi povedený film, tak trochu jiný, působící na city, ale opět tak trochu jinak. Naplno se zde ukazují rozdíly mezi světy a co znamená pro jednoho pár bot se nám může zdát až směšné. Možná trochu sázka na jistotu, ale jinak svým způsobem velmi silné. ()
Film: BOŽSKÉ DĚTI. Hrají: Malá Zahra a starší bratr Ali. Námět: TENISKY. Nic jiného. A přece to bylo silné. // Snad poprvé v životě jsem někomu fandila, aby nevyhrál. ()
Tak jo, dostali jste mě, parchanti. Vůči využívání malých dětí v kinematografii a citovému vydírání diváků bývám většinou imunní a tenhle masově zneužívaný trend je mi protivný, ale když to vezmu kolem a kolem, nemůžu Majidiho snímku nic podstatného vytknout. Je to poctivě natočené sociální drama s velmi dobrým výkonem dětských představitelů, žádné šumy ve scénáři jsem nezaznamenal, nemůžu vyloučit, že i proto, že neznám společenskou realitu íránského městského prostředí tak, abych odhalil přibarvování skutečnosti. Režisérovi a scénáristovi v jedné osobě se jednoduše daří do svého snímku dostat ty emoce, o které usiluje. V Evropě přinejmenším od poloviny 50. let už tenhle žánr nefunguje, protože sociální stát se postaral o smazání těch nejkřiklavějších obrázků chudoby a sociálního strádání. Celkový dojem: 90 %. Mých pět hvězdiček možná souvisí i s tím, že nemám v íránské kinematografii tolik nakoukáno. Pokud dobře počítám, je to teprve pátý celovečerák, který jsem zhlédl. Íránští tvůrci z důvodů cenzury a spousty společenských tabu nadužívají dětských motivů, takže třetí a další snímek na tohle téma už by mě možná tolik nezaujal... ()
O roztomile holcicce a chlapeckovi, ktery toho denne hodne nabeha. Je potreba sehnat druhe boticky :-)) ()
Veru, nech ma hotcikto z nas sebevacsie problemy, urcite nema ani zdaleka tak tazky zivot, ako hrdinovia tohto filmu. Popravde, ani nahodou po takomto zivote netuzim, no zaroven, trochu som tym ludom zavidel. Zavidel som im schopnost radovat sa z jednoduchych veci, zavidel som im ich dobrotu, ich uprimnu lasku jedneho k druhemu. Jasne, je to iba film. Ale aj tak. Ak existuje takato bieda, a ze ano, tak existuju aj takito ludia. Prial by som si ich par poznat. Ps.: Krasny zaver. (10/10) ()
Iránské drama, které si zcela jistě zaslouží pozornost, ale jinak je to jako z dob mých studií.. Pan profesor před projekcí se zaujetím povyprávěl, jak umělecký skvost nás nadržené studentíky čeká, následně pustil explicitní šílenost, v níž kdekdo položil stolici a tím to haslo.. a pak „všichni“ otrocky věřili tomu, že tohle bylo vážně umění!! Zřejmě nechápete, ale 91% je kapánek přepálená hodnota. 70% ()
Reklama