Režie:
Kelsey MannKamera:
Adam HabibHudba:
Andrea DatzmanHrají:
Amy Poehler, Phyllis Smith, Lewis Black, Diane Lane, Maya Hawke, Tony Hale, Liza Lapira, Ayo Edebiri, Adèle Exarchopoulos, Paul Walter Hauser (více)Obsahy(2)
Ve snímku V hlavě 2 společností Disney a Pixar budou mít diváci znovu možnost se podívat na to, co se právě odehrává v hlavě čerstvé teenagerky Riley. Dějí se zde velké věci – ve velícím centru probíhají neočekávané stavební práce, aby se sem vešli překvapiví noví hosté: zbrusu nové emoce! Radost, Smutek, Vztek, Strach a Nechuť, kterým se už dlouho dařilo mít všechno pěkně pod kontrolou, se ocitají v rozpacích, když se jejich společnost rozroste o další pocity. Jako třeba o Úzkost, která zde začne kralovat. (Falcon)
(více)Recenze (209)
Pixar se vrací. A to rovnou v plné síle. Poslední roky už to nebyly takové pecky, jak bylo zvykem. Ale druhé Inside Out je bomba. Tahle emocionální atomovka snad předčila i první díl. Téma puberty je zde zpracované absolutně fenomenálně. A v těch pouhých 100 minutách bylo nespočet neuvěřitelně silných momentů, hromady zajímavých myšlenek, a hlavně šílené množství emocí, které to ve mně dokázalo vyvolovat. Stále nedokážu pochopit, jak se tvůrcům povedlo, tak trefně rozpitvat období dospívání – téma, které by každý jiný narval do pomalého artového filmu, ovšem tady frajeři z Pixaru ho naládovali do barevné a svižné pohádky pro děti. Animačně, jak už bývá zvykem, je to naprostá špica. A já nemůžu být šťastnější. Lepší animák jsem už roky neviděl. A kdyby letos nevyšla Duna, tak tohle by byl jasný film roku. 10/10 ()
Řekněme si to na rovinu - první díl zůstává nepřekonán;) Trestuhodně ubylo scének zevnitř hlav jiných lidí než Riley, ovšem jako rodič dětí blížících se momentu, kdy se spustí pubertální poplach, konstatuji, že to, co zbylo, je ryzí zlato - a "docela good" je oficiálně naším rodinným running gagem:D Dobře, možná tomu pomohlo, že dabing je opět vynikající, a shodou okolností jsme si den předtím s ("velkými", co jsou dávno "někde jinde") dětmi dělali srandu z Mickeyho klubíku, takže Ledvinka nás všechny málem vyvrátila ze sedaček:) No v každém případě, i když příběh je podle stejného mustru jako v jedničce, spolupráce s vývojovými psychology přinesla svoje ovoce, a opět je výsledkem záležitost, která má reálný potenciál pomoct puberťákům srovnat se s tím, co se jim to sakra děje. Záměrně jsem nenapsal "dospívajícím", protože to pravé tóčo, o hledání sebe sama, schopného jít si vlastní cestou bez rodičů (kterým je zákonitě potřeba se vzbouřit a ukázat jim, jak jsou příšerní;)) se tu ani v náznaku neobjevilo - a tentokrát už věřím tomu, že kvalita jedničky nebyla náhoda, a Pixar má na to, aby doručil i třetí díl, který bude zase stát za to. Jo a málem bych zapomněl, jedna část V Hlavě 2 se taky dá použít na ilustraci toho, jak brutální může být úzkostná porucha - i když tady jde jen o epizodu jedné ataky. Jsem velmi spokojen, a tvrdím, že tu máme další "klasiku žánru". 90% ()
Už jsme si tak trochu zvykli, že pokračování pixarovských animáků jsou o level horší než první filmy a bohužel to platí i pro V hlavě 2. Jo, pořád to vypadá skvěle a samotný koncept stále považuji za téměř geniální, ale jakoby to sami tvůrci věděli a řekli si, že se nemusí moc snažit, když mají tak zajímavý svět a postavy. Hlavní problém druhého dílu tkví totiž v tom, že se až příliš podobá jedničce. Prakticky ve všem. Opět se tu putuje po hlavě teď už puberťačky Riley, v jejím mozku se dějí divoké věci, protože dospívání není nic snadného, a na scénu přicházejí nové emoce. A s nimi staré problémy. I tentokrát jde víceméně o to, že se musí jednotliví emoční hrdinové naučit spolupracovat a oni i diváci by měli na konci ideálně pochopit, že být nejistý, smutný, vycukaný a nervózní z toho, co přinese budoucnost, je vlastně v pořádku a normální. Minule se vyrovnávali se smutkem, teď je to tohle. Do značné míry to funguje, dojemné scény dojemné jsou, ty vtipné pobaví. Bohužel pocit, že V hlavě 2 někdo ušil až příliš horkou jehlou a moc se nesnažil vymýšlet něco nového a místo toho jen opisoval a že je to celé malinko líné, jsem měl víceméně od začátku do konce. Nemusí to být nutně špatně, ale čekal jsem trochu víc snahy. A víc nápadů. ()
Zatímco první V hlavě dokázalo vybudovat zábavný a fungující svět a ještě do něj dosadit působivý příběh, dvojka těchto osvědčených vzorců nepokrytě využívá do té míry, že rezignuje na jakoukoli snahu o originalitu. Produktově to samozřejmě dává smysl, dospělejší publikum ale bude oprávněně brblat, že tady byl potenciál výrazně vyšší. Více zde. ()
Skoro stejně dobré jako jednička, jen to samozřejmě už není tolik originální. Osobně bych chtěl vidět stejným způsobem natočený film o mnohem závažnějších tématech, ale chápu, že nejsem cílová skupina a třináctiletým dětem může návštěva tohohle filmu opravdu prospět. Výborný český dabing. ()
Jak má něco předem oskarové ambice a musí to splňovat všechny nesčetné kvóty, je tam vždy trochu pachuti. Ale docela dobré, sice moralita, ale aspoň i smysluplný děj. Zase jsem po čase v kině spíš otřesen náloží reklamy k už tak mastnému lístku, o popcornu vyváženém zlatem nemluvě. ()
Bouře emocí! Ten závěr? PIXAR tady hodně silně mačká ty správný čudlíky. ()
V hlavě 2 je stejně jako jednička zajímavý a docela chytře napsaný animovaný film, který se odehrává v pro mě hodně poutavém prostředí, z kterého kvalitně těží. Sice je příběh z určité části variací na to, co už jsem jednou viděl, ale tím, jak se hlavní hrdinka mění, je všechno zase tak nějak úplně jinak a nemůžu proto říct, že by mě film nedokázal občas překvapit. Přibyly nové zajímavé emoce, které v hlavě dělaly pořádný nepořádek, jak už to tak u té puberty bývá, ale nemůžu říct, že by mě některá z nich nějak víc oslovila – stále mám ty původní o něco raději. Co jsem si tentokrát moc neužil byl humor, přišlo mi, že film nebyl moc vtipný, nebo spíš jsem se během promítání zasmál asi jen jednou, dvakrát… Na druhou stranu mě dokázalo vše, co jsem viděl, docela pohltit, opět se mi velmi líbila fantazie, s jakou je tu ten náš vnitřní svět zpracován, užíval jsem si to, kochal jsem se tím, jak to funguje. Animačně je to velmi povedené, hudba je také fajn. Za sebe zkrátka můžu bez emocí říct, že si V hlavě 2 ode mě zaslouží takových 7,5/10. ()
Hlad po ideově nezabarvené rodinné podívané vyhnal tržby do absurdních výšin. Ale téhle sérii je přeju. Pokud se vám líbila jednička, na pokračování můžete vzít celou rodinu naprosto bez obav. Vhled do začínající puberty je opět barvitý, inovativní a v emocích se najde doslova každý. Namísto vývoje stávajících se představují nové, což nevím, jak bude únosné do budoucna. Už teď je z toho solidní Babylon se zkratkovitými a méně vyhraněnými charaktery. Více prostoru dostává i Riley outside a emocionálně je to oproti jedničce spíše DLC. Ale jsem zvědav, jak si tvůrci poradí se skutečností, že další pokračování musí zákonitě začít brouzdat v 'R'kových vodách. ()
Až do americké premiéry dvojky jsem si nepřipouštěl, jaká je vlastně jednička, na které jsem byl také tehdy v kině a nijak zvlášť mě nevystřelila ze sandálů, obří kultovka a jistě ani markeťáci od Disneyho nečekali, že se to stane nejvýdělečnějším filmem roku. Pořád je to pixarovka s perfektně zpracovanou animací, ovšem to téma pro mě ani napodruhé nebylo tolik nosné, jako když mě před pár měsíci dost nadchly Živly. Sequelitida ovšem nadchází ještě ve větší míře a my se od Pixaru zas po letech dočkáme dlouze očekávaných sequelů po ne tak úspěšné pětiletce. Ale snad se alespoň nějaké kousky najdou. V hlavě 2 je prostě jen více téhož. ()
Je to velmi dobre, ale o triedu horsie nez jednicka. Este viac nevyuzity potencial a pribeh bol asi pisany pre VOD pokracovanie. Hlavne ale je, ze emocie aj humor funguju stale na jednotku. Len ten moment prekvapenia z originalu je logicky prec a v pribehu sa ho nepodarilo nicim nahradit 7/10 ()
Ocenil bych realističtější verzi, kde anxiety přebírá vedení na dlouhé roky. Aspoň na dvě desetiletí, ale klidně až do konce života hlavní postavy. To bychom si mohli užívat degradaci a potemnění dříve nevinné a veselé osobnosti v mnohem pozvolnějším tempu a také by byl prostor se ve větším množství a detailu věnovat všech těm zavržení hodným, extrémně trapným a (sebe)destruktivním věcem, které ve jménu úzkosti člověk během života dělá. To by bylo pokoukáníčko! ()
Na tohle sve deti berte, budete se smat a trochu se i zamyslite.. krasne, Pixar o5 nezklamal! ()
Fakt boží animovaná coming-of-age terapie ze stáje mýho milovanýho Pixaru, která na velkým plátně geniálně popisuje, jaký to je bejt teenagerem/puberťákem na 120%, a jaký to vůbec je soupeřit s vlastními emocemi. Takže ani dobrý, ani špatný; ani smutný, ani veselý; zkrátka něco mezi – a v tom jaksi tkví pomyslný kouzlo týhle erupce kreativity, který může závidět i ten nejzkušenější psycholog/člověk s ADHD. Jde tak o inovativně intenzivní jízdu na emocionální horský dráze, která vás bude bavit, dojímat, šokovat, anebo z ní budete mejt větší úzkosti, depky a nervy jak před pondělní směnou v práci. A já za tuhle extrémně nápaditou pecku hlavám v Pixaru – kteří maj svoje dětský i dospělý diváky dokonale přečtený jak knihu – neskutečně děkuju. No a za parodii na Mickeyho klubík smekám.... VERDIKT: 9 migrén z 10 ()
Neuvěřitelné. Pokračování Inside Out (V hlavě) po devíti letech je splněným snem fanouška, jelikož nejen hladce navazuje na první díl, ale zároveň je stejně nápadité, zábavné i dojemné jako jednička (za mě rozhodně ani o píď horší). Život Riley se posouvá o kousek dál do počátku samotné puberty, která přináší rozbouřené nové emoce – k partě základních emocí se přidává Úzkost, Stud, Závist a Nuda/Otrava (plus tedy i vtipná doplňující postavička Nostalgie v podobě staré babičky, kterou ostatní opakovaně zahánějí, protože prostě ještě „není její čas“). Úzkost zde hraje prim, protože je spojená s bojem proti vnitřní nejistotě. Zajímavé je například vyobrazení shromáždění, kde Úzkost diriguje řadové pracovníky, aby produkovali další a další potenciální scénáře toho, jak něco může dopadnout špatně, aby zajistila prevenci před možnou katastrofou. Tento film je opět plný zajímavých i humorných hříček, které odkazují na fungování psychiky člověka a na zvládání (či nezvládání) vlastních emocí. Není zde ani možné vypíchnout všechno, zmíním třeba ještě „propast sarkasmu“ (v angličtině hravě nazvanou „Sar-chasm“, což se v jiných jazycích bohužel nedá spojit do jediného slova), která odkazuje na nově vzniklou dovednost dítěte pronášet sarkastické poznámky a zároveň je opět humorně využitá. Jak už je zvykem, Pixar si dal opravdu záležet. Ani mi nevadilo, že se příběh tentokrát zaobírá jedinou přelomovou událostí v Rileyně životě, a to je hokejové soustředění před nástupem na střední školu. Naopak si myslím, že je příběh díky tomu koncentrovanější a že v opačném případě by možná nedržel tak dobře pohromadě (kdyby se zaobíral různými událostmi napříč pubertou, nebo zahrnoval větší množství postav). Téma hokeje jakožto zásadního Rileyina koníčka a téma hledání nových přátel a potažmo hledání sebe sama jsou navíc využité na maximum, včetně výborné rovnováhy mezi vnějším děním a vnitřním děním (personifikované emoce a jejich příběh). V případě příběhu emocí se tady setkáme s konceptem „potlačených pocitů“, které si hledají cestu zpátky do „velína“, kde mezitím převzala vládu Úzkost. A konečné vyústění, které zahrnuje prozření, že všechny emoce jsou důležité a mají své místo (tedy že nelze být například stále „šťastný“, jakkoli by si to člověk přál) možná pro někoho není tolik objevné, ale Pixar opět dokazuje, že svým zpracováním je schopný vytvořit magický závěr, který zkrátka dokáže udeřit na tu správnou notu (a možná dojmout až k slzám). Ostatně, filmové umění je právě i to přetvořit něco, co už existuje nebo je známé, v osobité zpracování, které dokáže oslovit zcela novým způsobem a ve specifické atmosféře. Pixaru se to opakovaně daří (nemluvě o tom, že skutečně přináší i množství originálních dílčích nápadů) a já mám radost z toho, jak se tento film vyvedl a že je na něm znát patřičná pixarovská péče. Viděno v originálním znění, ale chystám se i na český a japonský dabing (jak je u mě zvykem :)). ~(4,8★)~ ()
Či už pôjdete s deťmi, bez detí alebo ako skupinka dospelých, je to úplne jedno. Pixarovka V hlave 2 má opäť čo ponúknuť úplne každému. A hoci sú pri pokračovaniach isté obavy vždy na mieste, v prípade tohto príbehu naozaj nemusíme veriť skeptickým myšlienkam vo vašej hlave. Z našej hlavnej hrdinky Riley sa medzičasom stala teenegerka a jej spektrum emócií sa podstatne rozšírilo, pretožeee...dorazila PUBERTA. A tá vie byť divoká. Emočný rollercoaster začína 3-2-1. Na scénu prichádzajú nové pocity ako Úzkosť, ktorá spočiatku novú situáciu s prehľadom ovládne. Nuda prekvapivo prinesie mnoho zábavných momentov a mojím favoritom sa stala Trápnosť, ktorá napriek tomu, že sa iba neustále cíti zahanbene a v tichosti prežíva svoje rozpaky, obnažuje sa nám v tak roztomilom prevedení, že si nás okamžite získava a pocity blízkosti sú namieste. Pokračovanie V hlave je skvelo fungujúcim kokteilom dobrodružstva, humoru a pestrej animácie, ktorá určite poteší aj menších divákov. Pre tých väčších má pripravené hodnotné lekcie. Veľké plus filmu tkvie aj v tom, ako sa ani v jednom ohľade nesnaží tlačiť na pílu. Navyše do deja zakomponováva aj rôzne typy animácií, ktorých prvky prinášajú to správne osvieženie a dokonca sú nositeľmi jedných z najvtipnejších scén. Táto kino novinka o formovaní identity a zachovania si toho vlastného, aj na úkor posmechu a nezapáčenia sa všetkým, prináša na plátna kín ďaleko viac ako len hravosť a pobavenie. Pretože pracovať s emóciami sa učíme celý život a občas si v tom (hádam nielen ja) pripadám ako úplný nováčik. ()
Překvapivě, mnohem mnohem lepší než jednička. ()
Pixar sú späť v plnej sile vo svojom asi najväčšom projekte, na ktorý som bol veľmi zvedavý. Inside Out 2 bude na konci roka určite jedným z mojich top filmov roku, nakoľko neviem vnútorne nájsť asi nič výraznejšie, čo by tu nefungovalo. Je pravda, že sa tu dočkáme niekoľko momentov deja-vu, no nijakým spôsobom výraznejšie nekazia celkový dojem. Oceňujem tvorcov, že nám ukazujú obdobie dospievania, kedy človek dochádza k svojmu vlastnému sebapoznávaniu, emócie začnú byť oveľa komplikovanejšie, svet samotný nadobudne úplne iné rozmery a veci už nie sú také jednoduché, ako keď sme boli len obyčajné deti. Všetko, s čím sa stretneme je odrazom toho kým sa staneme. Navyše musím povedať, že spracovanie úzkosti patrí medzi asi to najlepšie čo som kedy od Pixaru videl. Myslím si, že nenájdem lepšiu scénku vo filme ako, keď Riley skončí na trestnej lavici a vnútorne prežíva všetko, čo sa okolo nej deje. Nechcem to viac rozoberať, aby som nedával zbytočné spoilery, no ide o momentku, na ktorú asi nikdy nezabudnem. Dabing bol opäť solídny, no som takisto zvedavý aj na to, ako bude znieť originál. Mrzí ma, že "Strach" a "Nechuť" už nedabujú Bill Hader a Mindy Kailing, no som zvedavý, či to nejako výraznejšie pocítim. Hudba stále vynikajúca, animácie však musím totálne vyzdvihnúť. Veľmi ma fascinuje, ako dokázali tvorcovia skombinovať 3D s 2D a dokonca aj v jednej postave zachytiť hernú grafiku starších postáv a spôsob, ako vyzerali. Film však asi nie je úplne pre deti do 7 rokov, ktorí podľa mňa veľa scénok vôbec nepochopia. Je to film o dospievaní a myslím si, že práve od 12 rokov vyššie ide o projekt, ktorí si diváci užijú. Som vďačný za tento zážitok a som veľmi rád, že Inside Out je stále skvelou značkou. Pixar, zachovajte to prosím. Hodnotenie: A+ ()
Jednička měla uzavřený příběh s jasným koncem i poselstvím. Dvojka je bohužel dělaná podle zlatého hollywoodského pravidla „všeho víc“, a nic jiného nedokáže nabídnout. Výborná animace i český dabing jsou u Pixaru na obvykle špičkové úrovni. Příběh jede na setrvačník. Publiku to zřejmě stačí, já jsem většinu děje pozapomínal cestou z kina domů. ()
Disney těží jeden z nejlepších Pixarovských animáků a přinášejí nejlepší animák za posledních několik let. V hlavě 2 nijak výrazně neupgraduje zápletku a jede se po stejných kolejích, jako tomu bylo v prvním filmu, jen s tím rozdílem, že se řeší problémy spojené s vyšším věkem hlavní hrdinky. Vizuálně bezkonkurenční, svižné, se zajímavými novými postavami, jen bez překvapení. ()
Reklama