Režie:
Jacques RivetteScénář:
Christine LaurentKamera:
William LubtchanskyHrají:
Emmanuelle Béart, Jerzy Radziwiłowicz, Anne Brochet, Nicole Garcia, Olivier Cruveiller, Mathias JungObsahy(1)
Osamělý Julien Müller vyhlíží zcela obyčejně, podobně jako jeho poloprázdný dům s hodinářskou dílnou. Posléze však začneme jeho profesi vnímat symbolicky, ani ne tak kvůli záhadným obchodněvyděračským vztahům s démonickou "madame", ale kvůli jeho poutům k tajemné Marii. Před rokem se zdálo, že se osudově setkali, jenže Marie pak beze stopy zmizela a teď se stejně nevysvětlitelně opět vynořila. Začnou spolu žít a Marie střídá chvíle oddané lásky a vášně s odtažitostí a mrazivou zmrtvělostí, jako by přicházela ze světa, kde čas nemá žádnou váhu a s ním nic, co je na něm budováno a co se v něm rozprostírá A Julien, zvyklý vše odměřovat tikotem hodin, stojí zcela bezmocně před odhalovaným tajemstvím Zvláštního napětí je ve filmu dosahováno tím, že všední prostředí se před našima očima proměňuje v mámivé labyrinty, jež obsahují magické předměty a směrem k postavám vysílají sotva zachytitelné signály. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (29)
Hovorí sa, že ľuďom sa nemôže snívať o smrti, pretože ju nikdy nezažili, tak ich mozog nedokáže tú predstavu vytvoriť. Tu sa však dostávame do Rivetteovho čiastočne nového sveta, ktorý má podobné masky ako náš. Existuje v ňom Marie a tej sa sníva práve iba o smrti. Vraví teda Julienovi, že sa chce vyhýbať spánku. Miluje sa s ním, žije s ním, opúšťa ho, no snaží sa nespať, lebo už raz sa dostala do stavu hlbšieho nevedomia a nechce sa tam vrátiť. A potom tu máme ešte podivuhodnú Madame X, ktorá si od Juliena vykupuje právo nebyť kompromitovaná. Julien je hodinár, čo je tak všeobjímajúci symbol, že sa môžeme vykašľať na príbeh a ostať len pri symbolizme. Dá sa to zhrmúť napríklad takto. K pánovi času sa stále vracia zabitá láska a tiež jeho služobníčka, ktorá spláca svoje hriechy. V jednoduchosti je krása. Toľko k interpretácii. Vadilo mi však, že nejedna situácia, ktorá sa aj sama o sebe celkom vliekla, musela byť znovu a znovu opakovaná, len v trochu inom odtieni. To ma miestami nudilo. Zaujímalo by ma ale, či by sa podobne temná atmosféra fantastického príbehu dala vytvoriť aj v stručnejšom prevedení. Možno vôbec a režisér teda presne vedel, čo robí. 7/10 ()
140 minut jsem nedýchal. Svým nezaměnitelným stylem Rivette stvořil smyslný a tajuplný příběh nekompromisní lásky. Rivetta myšlenka Marie a Juliena pronásledovala jako fantom celý život. V sedmdesátých letech hodlal tento příběh zakomponovat do své fantastické tetralogie, a po Duellu (ten jsem taky nepochopil) ho dokonce začal natáčet - s Leslie Caron a Albertem Finneyem - , jenomže po třech dnech se neobjevil na place a dva roky o něm nebylo slyšet. O mnoho později však tento snímek skutečně vznikl a v hlavní roli se objevila Emmanuelle Béart, jež Rivettovi tak učarovala před dvanácti lety. Za krásu Příběhu Marie a Juliena může neuvěřitelně tajemná a líbezně nadýchaná režie, která především ze scén v interiérech tvoří nekonečně dechberoucí zážitek. Absence hudby se ukáže jako velmi působivý prvek, díky čemuž slyšíte jenom harmanonicky a disharmonicky tikající hodiny, případně tlukot vlastního srdce. Pokud jste se ještě nezamilovali do Emmanuelle Béart, po tomto snímku už asi nebudete mít na vybranou. ()
Pro Rivetta mám slabost - a ani tentokrát mě příliš nezklamal. Opět je zde cítit jeho nenapodobitelný styl, kdy si říkáte, že se na plátně vlastně celkem nic moc neděje, avšak nemůžete se zbavit pocitu, že to "nic moc" je ve skutečnosti o mnoho víc než "něco" - tohle nejspíš pochopí jen ti, které Rivette svým stylem omámil stejně jako mě. Ač má snímek celé dvě a půl hodiny, opět uteče velmi rychle, nasadí člověku brouka do hlavy a vyvolá v něm nutkavou potřebu vidět ho někdy v budoucnu znovu, protože...jednoduše je v něm tolik k objevování. Emmanuelle jako Marie je zde jako vždy nádherná (od Hašteřilky - za těch více než deset let - se vůbec nezměnila!), Julien není příliš sympatický, ale co na tom sejde - důležité je, že jejich láska (ač trochu podivná, neboť o sobě téměř vůbec nic nevěděli) je tak nějak dojemná - člověk by chtěl zažít jaké to je, když někoho miluje tolik, že to až bolí, aby jeho city byly opětovány ve stejné míře. . . . . Sympatické mysteriózní drama pro přemýšlivé. ()
Matrjoška, která s každou další odkrytou panenkou přitlačí diváka ke zdi svou atmosférou. Mimořádný film, jehož sledování patří k velmi náročným činnostem. Nepodařilo se mi vidět film bez přestávky, mezi jednotlivými kapitolami jsem byla nucena se od snímku duševně odpoutat, abych byla schopna se vrátit. Dokonalá pointa je jen završením perfektně nastaveného kontrastu mezi krásnou a křehkou Béartovou a potulného medvěda připomínajícím Radziwilowiczem. Od dob Hašteřilky se za 12 let Béartová prakticky nezměnila (muži obdivují, ženy závidí), ale Rivette s Laurentovou se posunuli mezi skupinu tvůrců, které lze buď milovat, nebo nechápat. ()
Nejdříve poznáváme Juliena. Čím více o něm víme, tím méně je nám sympatický. Co na něm může vidět Marie s vizáží Emmanuelle Béart? Postupně nám dochází, že i ona před ním něco skrývá. A začíná nám být jasné, že tu něco pořádně nehraje. Bravurně natočená fantasy romance u níž člověk místy málem zapomíná dýchat. ()
Byl by to nadprůměrný film i kdyby v něm nehrála Emmanuelle Béart, zralá žena, která však dosud neztratila - a doufejme že hned tak neztratí - svůj dívčí půvab. Takhle je to u mne za plný počet. ()
Formálně krásně natočený film v němž se zdánlivě nic neděje, ale stále je na co se dívat. Trochu škodolibě by jej bylo možné postavit do protikladu s filmy, kde se sice stále něco děje, nejlépe nějaká "brutální akce", ale vlastně není pořádně na co koukat... Samotný příběh je velmi silný, přestože to je (letmý spojler) vlastně pohádka. To ovšem není chyba, pouze podmínka, na níž musíme při sledování přistoupit. Celou dobu jsem trnul jak dopadne... Krásný film... Zajímavé komentáře: Pohrobek, hirnlego, minus ()
Krásná Marie a těžkopádný Julien dělají divné věci a vedou divné řeči, občas Julien pumpne o prachy záhadnou Madam X, která má ještě záhadnější sestru... naštěstí vyjde najevo, z jakého důvodu je Marie tak divná (důvod podivínství Juliena si vezme autor zřejmě do hrobu), ale mě přesto nejvíc zaujal Julienův kocour, a to pro jeho jméno, to totiž vyjadřuje mé stanovisko k tomuto snímku - NEVERMORE. ()
Závěr byl výborný, ale to mi nedokázalo ospravedlnit předešlé dvě hodiny nudy prakticky o ničem ani nesympatickou Emmanuelle Béartovou. ()
Rivette ,Rivette co já si s vámi počnu?Snímek je pro mne i s odstupem dvou dnů pořád neuchopitelný.Ale velmi dobře je uchopitelný můj pocit z něj.Pocit uchopitelný-neuchopitelný,člověk živý-neživý,tikot přesný a kulhající........Ačkoliv jsem filmu nerozumněla a byl poměrně dlouhý ,uběhl neuvěřitelnou rychlostí.Bylo mi s ním vlastně moc dobře a rozhodně se k němu vrátím ,protože "něco" v něm je a já se budu snažit to najít :-). ()
Dlouhý film, kde se zdánlivě nic neděje, ale uběhne neuvěřitelně rychle. A to není jediná podivnost v nebo na tomto snímku. Člověk neví, co si má po shlédnutí filmu myslet, ale to nebrání tomu, aby jej pár dnů nepustil z hlavy. Divné. ()
Nedýchal jsem podobně jako Pohrobek. Téma je ze Solaris: předtím, než se Krisovi podaří zbavit se Harey (nebo Harey sebe sama...). Krom toho v tom shledávám podobnost s Céline a Julií - ve vraceném čase a možnosti vystoupení z bludného kruhu. O to radši jsem byl, když se Rivettovi podařilo překonat hořkost - byť jen kapesním způsobem v pár minutách na konci. Krásná pohádka je to! ()
Rivette mě ani napotřetí nijak nenadchl. Spíš naopak. Ono "co tím chtěl básník říci" zde platí až moc. Dlouhé záběry by byly fajn, i dialogy by ušly, ale když ono je to ve výsledku takové nějaké bezobsažné, že jsem si nakonec říkal, proč jsem radši ten čas nevěnoval něčemu jinému. Dal bych 2*, ale to se mi zdá zase až příliš málo, takže ty tři jsou asi tak nějak akorát. ()
Synchronní pohyb jemných mechanických dílů a pestrost podezřelých látek. Sny a představy se tříští o skutečnost, a skutečnost se tříští o sny a představy. Nikdy přesně nevíme, kdo je "ta druhá osoba", z čeho vyšla a kam směřuje. A pokud nejsme upřímní, nedozvíme se to ani o sobě. Kdyby pojem "folie à deux" (bláznovství ve dvou) nebyl už zatížen jiným významem, docela by se to sem hodilo. L'horloger Jerzy Radziwiłowicz byla opravdu dobrá volba. ()
Některé scény zkrátit, některé úplně vystřihnout, domyslet scénář, a byl bych nadšený. On ten film je dobrý a líbil se mi, ale ta zbytečná utahanost (obzvlášť v první polovině) tomu dost ubližuje a i když mě děj zaujal, místy jsem se dost nudil. V druhé polovině, kdy už je čím dál tím jasnější o co go teprve nastoupí poměrně hutná atmosféra a díky té jsem se až do konce filmu nenudil. Hodně se mi zde líbila i kamera, ta je precizní, a pak taky herecké výkony, které jsou na hodně vysoké úrovni, především u Emmanuelle Béart, která svoji roli zvládla tak, že jsem chvílemi ani netušil, jestli tu divnou jenom hraje nebo jestli skutečně divná je. A spokojený jsem i s tím, že zde všechny zmíněné žánry skutečně platí. Škoda jen těch nedotažeností. 4* ()
Moc zajímavý film. Výborní herci, skvělý scénář, pomalé tempo, vynikající atmosféra. I absence hudby filmu nevadila. Velmi dobré 4*. ()
Nevím. Mně se to zdá překombinované, nepravděpodobné a nezvládnuté, přestože jisté napětí a atmosféru to má. Ale ti herci jsou tak studení... A někdy vyloženě deklamují... dialogy šustící papírem. S Hašteřilkou nelze vůbec srovnat -- to je dokonalý film. ()
jej tak tohle bylo fajnee. Sice kdyz sem vychazel z kina, vahal sem jesi dat odpad ci plny pocet....ale cestou domu se mi to ulezelo v hlavje ( diky mirne pomoci "zvenčí" ) ... :) Doufam ze se mi nepostesti potkat nakou takou Marii :) Pribeh natocen hodne pozvolna, nezaznel tam jediny naznak nake hudby, jen celou dobu tikaly hodiny, psycho :) ()
Veškerý zvuk utichá, Marie pláče a slzy, dopadající na její řeznou ránu, v ní opětovně probouzejí život..... Tak působivé emocionální vyústění jsem v kině již dlouho nezažil. Snímek ani na chvíli nenudí. Jakoby "hluché" scény (neustálé se opakující schůzky a setkávání na mnoho způsobů) vtahují diváka do podivuhodného děje více a více a i díky stylovému provedení je od počátku do konce cítit zvláštní druh napětí: dlouhé záběry s nepatrně pohyblivou kamerou, úplná absence hudby (zato velice promyšlená práce s ruchy)... Mám rád filmy, kde se jako zde prolíná reálné s "nadpozemským". BTW: nepřipomíná vám Mariin záhadný modrý pokoj Karininy bizarní návštěvy půdního podkroví z Bergmanova filmu "Jako v zrcadle"? ()
Hodinár s rukami mäsiara a tajuplná kráska. Madame x v roli "spojovateľa". Kto prejde na koho stranu???... Emanuelle Beart je na zjedenie... ()
Reklama