Režie:
Pablo LarraínKamera:
Edward LachmanHrají:
Jaime Vadell, Gloria Münchmeyer, Alfredo Castro, Paula Luchsinger, Stella Gonet, Antonia Zegers, Amparo Noguera, Marcial TagleVOD (1)
Obsahy(1)
Augusto Pinochet je upír, který se chystá na smrt. Kolem něho ale krouží supi, kteří ho donutí ještě jednou se pořádně zakousnout. Temná satira od Pabla Larraína. (Netflix)
Recenze (41)
Hvězdička za létající Háčko (nemyslím Hrabě). ()
Čilští neomarxisté sobě. Čilý čilský komunista, mohutně podporován celosvětovou Bolševizí N, uplácal jakože děěěěsně vtipnou, záměrně zkreslující a řádně demagogickou hororpolitickou satiru na fuj fuj antisocialistu generála Augustýna, jejíž jakože žertovné podtóny a libtardí tumory stěží pobere i čilský pamětník. Sice závadné revizionistické zmrdstvo, ale to by tady zase až tolik nevadilo, protože většina mladých a perspektivních soudruhů a budoucích soudruhů, vzdělaných výhradně asociálními sítěmi a Wykydpédií, tři čtvrtiny těch rádoby třeskutých bolšonarážek a rudých jinotajů stejně nepochopí. Na závadu je spíš to, že se jedná o ubíjející prudu k posrání od anemického dramaturga a čegevarovského scénaristy, obou dozajista ukrutných smíšků, záživnou asi tak stejně, jako kdyby Pavlík Neruda dvě hodiny zaníceně recitoval ódu na Stalina, nebo sám autor stejnou dobu vyrýval levou rukou do omítky La Monedy děsně angažovaný nápis „Pynočet je pyča!“. A ne, milí srpozkladivovaní artoví hnědopichové a přitroublé děti, cokoliv černobílého s upíry rozhodně není „úplně jako Murnau“! Všem ostatním vzdělanějším, nudou a komunismem pohrdajícím vřele doporučuji, aby místo toho raději prudce šlápli na hrábě. Garantuju vám, že uvidíte daleko zábavnější, zajímavější, vtipnější, svižnější a věrohodnější pohyblivé obrázky, navíc duhově kolorované. ()
Politicko romantická satira, ktorá by hororom chcela byť, no bohužiaľ tento žáner dokáže naplniť len okrajovo. Je to fakt škoda, pretože úvod bol viac ako slušný, no potom dostal priestor (iba) príbeh, ktorý bez krvi a gore už nemal také grády akoby sa žiadalo. ()
Černobílý skvost evokující gotické horory a německé expresionistické filmy, vybavila se mi i tvorba W. Herzoga, a to nejen Nosferatu (1979). Výborné je využití klasické hudby (Vivaldi, Šostakovič, Verdi, Caplet´s, Strauss - Radeckého marš, Purcell - King Arthur: Cold Song ad.) Syrová satira o krvavém diktátorovi, kterého si lze snadno jako upíra představit. A fikce s jeho matkou nemá chybu! Ostatně minimálně je spojoval odpor vůči komunistům, což také byl jediný světlý moment v generálově kariéře. Hlavní motiv - chamtivost! Na nikom nezůstala nit suchá. Diktátor a jeho zvrácená žena bez komentáře, majordomus rovněž, fanatická jeptiška, co by nejraději podobojí a církev, která chce vymítat Ďábla, byť ve skutečnosti jí jde o prachy jako vždycky. Silné momenty - gilotina (symbol moci), létání (symbol svobody) loďka potomků s nabraným majetkem míjející se s loďkou jeptišek s vlajícími rouchy. Samozřejmě silných momentů je plný film. Nebudu psát, že to je artový film či jen pro okrajové publikum, jelikož je to jasná společenská alegorie, která ovšem vyžaduje od diváka určitou spolupráci. A největším pokladem je co? Přeci knihy! To se ví ale od doby, kdy se začaly psát a následně tisknout... p.s. pokud si někdo myslí, že jde o životopis diktátora či snad obhajobu komunistů, či nedejbože o upírský horor, pak film vůbec nepochopil a nepomůže mu ani Wykydpédie... ()
Skvele ztvarneno, velmi hutné! ()
O upírech jsem už viděl lecos. Ale tohle bylo tedy opravdu ujeté. Nevím, co by téhle ,,poctě" říkal Augusto José Ramón Pinochet Ugarte a už vůbec netuším co Margaret Thatcherová. Hádám, že el general by to s tvůrci vyřešil jednoduše a tradičně. Naložil by je do vrtulníku a pak jednoho po druhém shodil kdesi z výšin do vln oceánu. Štáb by zmizel jako stovky jeho odpůrců beze stop. Filmu velmi prospěla nebarevnost i perfektně zvolené interiéry a exteriéry. Skoro jsem litoval, že o tomto diktátorovi nevím více, protože pak by člověk ocenil asi nejednu narážku týkající se jeho minulosti i vlastně současného bytí. Český dabink opět potěšil. Velmi zvláštní záležitost, ale rozhodně hodná vidění! Dávám za 3 krvavé smoothie! :-) * * * ()
Chicht..to se mi u Draculy ještě nestalo. Ani když byl z Bronxu. ()
...Říká se, že jakmile ochutnáte šťavnatý sval ještě stále bušícího srdce je těžké vrátit se k normálnímu životu... Předem svýho komentáře upozorňuju, že zrovna nejsem milovníkem filmů o degustátorech červené tekutiny takže tenhle film pro mě byl jako rána mezi oči nebo blesk z čistýho nebe. Natož ještě že je to z produkce Netflixu. Ale musím smeknout(kdybych měl co) a uznat, že tohle se povedlo. Tahle temná hororově laděná černobílá politická satira mě chytla hned od prvních minut a nepustila až dokonce. "Srdcovka".(Kdo viděl pochopí). Zajímavě pojato a zpracováno. Perfektně zahráno, luxusní kamera a skvěle zvolená hudba. Prakticky nemám co bych vytknul. No, jsem velice zvědavej na další recenze a další hodnocení. Za mě plná palba. Tady není o čem. PS. Ten černobílej obraz má stejně pořád něco do sebe. Poslední minuta je barevná. ()
Tá stopáž je dosť, hlavne v prvej polovici. A potom, ani neviem kedy, sa z toho stane naozaj pôsobivý umelecký film. Humor tomu, podľa môjho názoru, skôr škodí. ()
Přívlastky poetický a politický mají k sobě blízko zvukově, zato obsahově hodně daleko... a filmů, jež by cosi poetického a politického dokázaly v sobě spojit, je stále méně. V chilském Hraběti se tak překvapivě událo na pozadí námětu upírského horroru! Podobně nezvyklé, kreativní přístupy k žánrovým námětům mě často baví a Hrabě mě od počátku upoutal skvostnou černobílou kamerou, z ní sálající atmosférou a nakonec i mnoha nečekanými prvky: poeticky laděnými scénami (např. během průletů jedné z postav krajinou), rozvíjením upírského námětu zčásti na pozadí reálných politických událostí dějin posledních tří století, prolínáním časových rovin (byť trošku matoucím) včetně linie se čtveřicí současníků na zámku a realizací interview s argentinským diktátorem, který přežil v podobě upíra, i několika dialogy s břitce vybroušenými replikami... „Noc je pro zloděje, jako jste vy. Já jsem rád zabíjel, vy jste rád kradl.“ *** „Mou ženu si nech. Je to můj dárek pro tebe.“ Problém trochu byl, že navzdory tomu, jak mě upoutaly vizuál a hudba, jsem se do pomalého vyprávění se sice funkční, ale místy také monotónní atmosférou dostával obtížněji. Trvalo mi skoro polovinu filmu, než jsem jeho kouzlu více propadl. Výsledné provedení nápadu mi vůbec nepřipadá špatné, snad jen trochu natahované. Zatím tudíž zůstanu u silných 3 hvězdiček, z nedávných „artových upířin“ s podobně mnohavrstvým řešením mě přeci jenom více nadchli němečtí Blutsauger. [70%] ()
Morbídna komédia, miestami únavná, ale nie zlá, za to obrazovo celkom zaujímavá, až vycibrená zmes hororu a politickej satiry. Film púta svojou zvláštnosťou a atmosférou a svedectvom, že ani upír nechce žiť večne, štvrť tisícročia stačí, obzvlášť ak ide o fašistu Pinocheta. Pritom len na tejto zemi žil 91 rokov. Až príliš dlho. ()
Pablo Larraín could make Grand Budapest Hotel, but Wes Anderson could never make El Conde. Žánrová imaginace jako způsob odkrývání jinak neuchopitelné historie. Posledních patnáct minut je bizarní jízda bez brzd. Škoda že to tak nešlape celou dobu. ()
Čo sa kamery a rozprávačského štýlu týka vydarená produkcia, čo sa týka samotného obsahu a miestami filozofických úvah nie zlé, čo sa týka traumy liberálneho odpadu spoločnosti ktorý od ostatných ľudí skopíroval výraz odpad ľudskej spoločnosti pri narážkach na liberalizmus a skopíroval tisíc krát povedané ale na adresu Ruska tak to bolo na smiech. V dnešnej dobe pestrofarebných pastelových LGBT príbehov natiahnutých na neuveriteľnú dľžku príjemné odbočenie od hlavného prúdu aspoň čo sa vizáže týka, tých 59% je celkom objektívnych. ()
Od Pabla Larraína už sem pár filmů viděl a pokaždé mě nějak překvapil, byť ne nutně v tom pozitivním slova smyslu. Hrabě patří k těm kouskům které překvapily příjemně a dojmy jsou navzdory "trojkovému" hodnocení veskrze pozitivní. Nic extra sem nečekal a nakonec dostal zábavnou, satirickou a lehce černohumornou hříčku, která se nedá brát moc vážně a chvílemi se trochu vleče, ale nenudí a hlavně prakticky celou dobu fantasticky vypadá. Celkem zvažuji, že se na to v dohledné době mrknu ještě jednou abych Hraběti přidal ještě jednu hvězdu, ke které po první shlédnutí moc nechybí...70% ()
Šiel som si pozrieť pekne natočenú blbosť a... Dostal som asi najkrajšie nakrútený, nasvietení, zarámovaný, postrihaný, čiernobiely film aký som kedy videl!!! Veľmi ma potešili aj praktické efekty ako aj príbeh s alternatívnou históriou upírov, ktorá sa preplieta s tou našou. A nad poslednou scénou stále rozmýšľam (tie možnosti, čo keby atď)... Určite by som sa rád vrátil do tohto brutálne krvavého a vtipného sveta... ()
Černobílý film může být skvělým formátem pokud máte silný příběh, který je zasazen do fotogenického prostředí, kde může kameraman čarovat. Společně s dobře zvolenou hudbou, tak mohou tvůrci docílit zvýšené pozornosti diváka, co se týče obsahu. Takže se nenechejte odradit absencí barev. Hrabě má výborný vizuál a vzhledem k některým výjevům, je bezbarevnost dobrá volba. Pokud nečekáte upírský horor, nebo komedii ve stylu Co děláme v temnotách, nemělo by být těžké se naladit a bavit. Přesto jsem intenzivně vnímal, že mi občas uniká kontext, protože Pinochet je historická postava o které nic moc nevím. Těžko budete pobírat satiru... zúčtování s takovou figurou, pokud neznáte dějinné souvislosti. I když vám mnohé dojde, tak pokud o Chille nic nevíte, nejspíš budete mít stejný pocit, jako já. Ale nevadí, pořád zůstává silný a dobře vystavěný příběh o stárnoucím upírovi, ze kterého si každý chce něco urvat pro sebe. Peníze, moc, nesmrtelnost, lásku... . Přestože to je zkorumpovaný vrahoun a necitelný zmetek. Líbí se mi jak Calderón uvažuje, jak jde v dialozích přímo k věci a podobně jako třeba Anderson, je vkládá do úst bizarním postavičkám. Myslím, že oba mají podobný smysl pro humor. Hrabě je samozřejmě o dost temnější...ale to srovnání není mimo mísu. A protože tento typ humoru/filmařiny mě baví, tak nejenže dám vyšší hodnocení, ale mrknu se i na další filmy těchto tvůrců. A zkusím se aspoň zpětně dovzdělat ohledně Pinocheta. ()
Asi tak v polke filmu by som povedal, že prečo to nemá nominačku za scenár ale za kameru, ktorá mne osobne neprišla nejak extra skvelá. Čím dlhšie to ale ide, tým väčšia kokotina to je a som rád, že to ostrúha. Dúfam. 1 z 5 ()
Tohle asi neni spatny kousek, ale budu to muset zkusit nekdy jindy. Dneska jsem na to nemel naladu nebo nevim, ale nedokoukano... Nejak jsem nedokazal naskocit na ten styl a formu. ()
Není to horor, nýbrž satira. Film humoristicky kritizuje (asi) povýšenost, hamižnost a bezohlednost skrze působení řadky postav, jimž se ale scénář nedostal dost hluboko pod kůži. Ten ujetý koncept mě ale atrakuje: Mladík během francouzské revoluce sleduje popravy francouzské šlechty a po nocích slíže krev Marie Antoinetty z gilotiny. Stropí však ve francii nějaké skandály, protože neuhlídá své pudy a tak se rozhodne zmizet z dějin. Narafičí svůj pohřeb a odlítne. Off screen prý pojuje v různých válkách proti revolucím jako voják, než se rozhodne stát se velitelem v zemi bez krále, v Chile, které se hodlal stát otcem. To se mu off screen podařilo. Pak ovšem znovu narafičí svou smrt, protože ho život diktátora omrzel a protože se kolem něj začala stahovat mračna kvůli porušování lidských práv. Ve 12 minutě filmu tedy opět odletí, tentokrát do hlavního města, kde se krmí na svých obětech (dělá si milkshaky z jejich srdcí). Následně (ve 20 minutě filmu) přijíždí rodina, kterou si Pinochet založil v Chile na ostrov, kde nyní Pinochet žije, respektive kde chce zemřít, protože se cítí býti prázdným. Zde se příběh usadí. Jeho děti a žena chtějí přístup k majetku, který otec nahromadil a který už takřka zapomněl. Chtějí taky věčný život. Ten dal ale Pinochet jen svému věrnému komorníkovi, který má románek s jeho Lucií Hiriart, Pinochetovou chotí. Zároveň je na ostrov povolána ambiciózní jeptiška, která má dát dohromady účetnictví, ale která také touží po věčném životě...<_____Obecně mi to ale přijde takové rozprcané. Postava komorníka i jeptišky mi ale přijdou poměrně neuchopitelné nebo, jak to říci, vnitřně nesoudržné. Jeden klíčový charakter se kupříklady z ničeho nic objeví až 20 minut před koncem. Myslím, že pokud bylo tvůrčím záměrem tematizovat jistou lidskou mrzkost, nezvedenost, ješitnost, povrchnost a lakomství, tak by bylo žádoucí náležitě prokreslit postavy a vztahy mezi nimi. Bylo by žádoucí ukázat, z čeho takové povahy vzejdou a k čemu vedou. To ovšem pořádně naplněno nebylo. Scénáristicky mi to tedy nepřijde dost dobře vystavěné a tematicky mi to nepřijde náležitě vykrystalizované. Dramaticky mě tohle bizarní a nedostatečně prokreslené rodinné drama o nezvedeném otci, manželi, bývalém diktátorovi a upírovi nechalo poměrně chladným (v tomhle ohledu doporučuji spíš Festen). Občas se film ale blejskne; Občas nějaký dialog pobaví nebo je nějaká scéna kinematograficky působivá, páč tvůrci aspirují na to být poměrně artsy, přičemž umělecké ztvárnění by mělo umocňovat obsah, kterej je zde ale poněkud podfinancovanej - jestli mi rozumíte. Některé momenty filmu tedy mají něco do sebe, ale celek mě fakt nestrhl. Mám pocit, že se by El Conde chtěl být něčím víc, než čím je. Soudím, že by bylo potřeba věnovat více péče struktuře příběhu, postavám a tématům, která bývají líčena právě skrze postavy. ()
Trochu se tady s tou čtvrtou hvězdou peru, ale asi to tam úplně necejtim. Je to hezký, je to nápaditý, z běžný produkce NETFLIXu to docela vystupuje, ale stejně mi tam chybí nejaká artovější surovost, co by tomu dodala to ono. Černobílá tomu sluší, záběry jsou to vymazlený, ale když to třeba srovnám s hutnou atmosférou Majáku, tak není o čem… ()
Reklama