Režie:
Ján RoháčScénář:
Jan JílekKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Luboš FišerHrají:
Slávka Budínová, Jana Šulcová, Rudolf Hrušínský, Antonie Hegerlíková, Jaroslav Moučka, Josef Somr, Václav Lohniský, Věra Tichánková, Jan Skopeček, Jiří Štěpnička, Alena Kreuzmannová, Božena Fixová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
V malé vesničce Bohdalov se odehrává tragický příběh osmnáctileté Michaely (J. Šulcová) a její matky Marie (S. Budínová). Jedna je na začátku své životní pouti a druhá prožívá poslední dny života… Další osobou příběhu je František (R. Hrušínský). Ten dělí svou lásku již mnoho let mezi svoji ženu (A. Hegerlíková) a milenku Marii, která je vděčná za každé jeho pohlazení. Když se tajné scházení provalí, žárlivá Františkova žena ukáže, jak se bojuje za manžela. Michaela zpočátku odmítá nadbíhání vesnického neotesaného chlapíka Slávka (J. Štěpnička), kterému ale nakonec podléhá… (Česká televize)
(více)Recenze (48)
Není pro hlavní proud diváků, a sice zajímavý, ale režisér nakonec ho nezvládl na sto procent. ()
"Nešťastná láska bolí jako smrt." To mě při sledování tohoto filmu zas hodně bolelo u srdce. Hlavně při pohledu na nešťastnou a často plačící vdovu Mařenku (famózní Slávka Budínová), které to věcné čekání, zda se její milenec František (hrozný slaboch v podání minimalistického Rudolfa Hrušínského) konečně rozhoupe a odejde od své hysterické ženy (velmi drsně ztrárněná figurka od Antonie Hegerlíkové), musí neskonale ponižovat. Na začátku má film v sobě docela i humor (viz třeba Mařenčina hláška vůči své dceři:"Furt tě vychováván ale pořád nejseš vychovaná…"), ale vše nakonec směřuje k tragickému vyústění. To předznamenají dva tóny (tercie - E/C), které nejprve hraje František neuměle na klavír a poté je Fišer nechává neustále opakovat v drsném fortisimu klavíru s ševelícím doprovodem. Celkově je sice Fišerovi hudby ve filmu spíše pomálu, ale výrazné je několikrát se opakující trubkové sólo. Výrazná je i role Mařenčiny dcery v podání půvabné Jany Šulcové, které na pozadí matčiny tragédie prožívá svou první (nemastnou neslanou) milostnou zkušenost. Tahle dějová linka má sice takové nejasné vyústění, nedává však člověku moc nadějí, že by aspoň dcera mohla mít (na rozdíl od matky) v lásce štěstí. Smutečný průvod tak uzavírá tento veskrze smutný příběh z Bohdalova, z vesnice o "třicet pět chalupách, třicet pět stodolách, třicet pět prasečích chlívkách..." " ()
Pokládám se za znalce české kinematografie, ale teď abych si dal facku. Já o tomto nevěděl. Naše herecké hvězdy se vyřádily pod vedením Jano Roháče. Ta vesnice je tak autentická, jako ta díra, kde jsem se narodil. Překvapila mě Jana Šulcová, co pije pivo v hospodě i ta erotická scéna. Divoká Hegerlíková, jak demoluje vybavení domu. Monolog Lohninského na téma koho nemá rád! No prostě super! ()
Nadčasový smutně - bolestný příběh s geniálním obsazením... ()
Relativne syrove drama, hodiny tikajici na zdi, zpocena tvar matky, vesnice, blato,... Zaujala Hegerlikova v netradicne akcni roli. ()
Vesnické drama. Příběh jakoby od Sigrid Undsetové, protože hrdinkami jsou ženy, jejímž charakterům nesahají ty mužské ani po kotníky. Za povšimnutí stojí reálie socialistické vesnice (kozín, předseda a účetní stále namol), kde se stále ještě drží některé náboženské zvyklosti, i když povětšinou jen zásluhou několika svíčkových babek (večerní klekání, obřady kolem pohřbu). ()
Programově ponurý film o mužích charakterově o to slabších, oč silnější jsou tady ženy. Mužská nedostatečnost nespočívá pouze v absenci odvahy a cti, ale také v nedostatku intelektu a citu. Někomu už by se to mohlo (a snad i oprávněně) zdát trochu moc genderově nevyvážené, mně to ale nevadilo, protože jsem se v tom nepoznal. Mám za to, že v době svého vzniku musela Dlouhá bílá nit vyvolat solidní pozdvižení. Podobně "feministické", nebo spíš proženské ladění filmu tehdy jistě nebylo příliš v kurzu. Současným extrémním podobám tohoto hnutí nefandím, v DBN ale uhodili hřebíček na hlavičku, byť při tom poněkud přitlačili na pilku. Většina chlapů by podobnou situaci v opačném gardu (vztah svobodného muže s vdanou ženou) nevydržela snášet měsíce, natož léta. Ano, jde o projekci, v tomto názoru se odrážím já sám, ale vnímám se jako typický představitel drtivé většiny mužů. Dlouhodobé mimomanželské vztahy ženáčů přitom div nepatří k dobrému tónu. ()
Na každý pád veľmi dobre zahraná a natočená tragi(komédia). V určitých pasážach ta pachuť irónie bola jednoznačne poznať. Tradične výborní herci, ale v celkovom pojatí mi to všetko prišlo až príliš afektované. ()
Opravdu skvělé! Jedna z nejjímavějších rolí Slávky Budínové... Milostný trojúhelník, z nějž není úniku... A jedině smrt ví, co chce... ()
Naprosto skvělá záležitost, o které jsem dodneška neměl potuchy. Film používá všechny znaky české nové vlny od způsobu snímání přes věrohodnost scénáře a civilnost dialogů. Šlapetova kamera předznamenává pozdější filmařské hnutí Dogma. Film mě doslova zdrtil determinací osudů obou ženských hrdinek v příběhu z malé vesnice, ve které jsou muži jen smutnou stafáží. ()
Jsem rád, že jsem po dlouhém sledování filmů našel i jeden, kde Slávka Budínová hraje hlavní roly. Celé je to takové správně vesnicky depresivní, prolínají se tu dvě roviny lásek, matky a dcery a oboje jsou vlastně tak trochu utopické, bez větší šance na šťastný život. Velmi silný moment, když Jana Šulcová hledí do očí Rudolfovi Hrušinskému a prosí... ()
Výborné herecké výkony všech zúčastněných pod vedením skvělého Janka Roháče podle kvalitního scénáře Jana Jílka. Ačkoliv nemám příliš v oblibě Janu Šulcovou, v tomto filmu se mi líbila. Slávka Budínová a Rudolf Hrušínský, to byl herecký koncert. Líbilo se mi i doprovodné slovo vypravěče - krásný hlas pana Lukavského. ()
Připadlo mi to velmi za vlasy přitažené, hodně mimo mísu. Asi také proto, že nejsem z těch, kteří na něco/někoho čekají a čekají a čekají, a když to nepřijde, tak pláčou a naříkají. Osudu se musí jít vstříc a ne ho nechat, aby nás převálcoval. Ač jsem z města, na socialistické vesnici (a ne na jedné) jsem prožívala (na střídačku) půl života a takovouhle morbidní atmosféru tam opravdu nepamatuji, právě naopak. ...Herci skvělí, hlavně dámské osazenstvo, ale předramatizovaný, nereálný a umělý příběh je ubíjející a nezábavný. O herecké extra-lize Antonie Hegerlíkové může po zhlédnutí tohoto dílka pochybovat jen blbec. Naopak předlouhé close-ups na Hrušínského "prasečí ovar" za velké umění opravdu nepovažuji. ()
"Máš kde bydlet, máš co jíst, tak co řveš?" Tohle Roháčovo "milostné" drama rozhodně není romantické. "Za ty roky, co na tebe čekám, jsem se zapomněla smát..." Atmosféra by se dala krájet, herecké výkony jsou excelentní a dialogy či monology nadstandardní. Tento, pro mne neznámý, venkovský film o obyčejných lidech má opravdu velkou sílu! "To nejde, stavět štěstí na neštěstí..." ()
Československý televizní film zabývající se nenaplněnými citovými touhami matky a dcery žijící spolu v jedné chalupě v malé, zapadlé vesnici, jakoby izolované od ostatního světa. Tragický příběh osamělé matky (S. Budínová) je vyjádřen letitým čekáním na to, až se její milenec František odhodlá opustit svou hysterickou ženu a začne nový život po jejím boku. Její dcera Michaela (J. Šulcová), v jejíž postavě se aspoň z počátku zázračně snoubí krása a inteligence a vyčnívá tak svým charakterem vysoko nad ostatní obyvatele obce, nechce opustit svou zoufalou matku a marně hledá lásku ve své rodné vesnici. Prožije milostný románek s místním chlapcem Slávkem (J. Štěpnička), který jako snad jediný stál v tomto směru za úvahu a který se však prezentoval jako totální tupec, po sexuálním aktu přestal mít o mladou dívku zájem a navíc odjel na vojnu. Proměna z inteligentní a sebevědomé dívky na nešťastnou ženu doprošující se o mužovu pozornost a trpělivě čekající na jeho příjezd se nápadně podobá neblahému osudu její matky. Ona dlouhá bílá nit z názvu filmu byla namotaná na vstupní brance ke stavení a představovala tajné znamení, že Michaela nemá chodit domů, neboť zrovna je uvnitř pan František a dělají si s její matkou hezkou chvilku. Ostatní obyvatelé této obce, jsou vykresleni jako směsice podivínů, primitivů a alkoholiků, avšak jejich obsazení je více než zajímavé. Onoho slabého a pokryteckého muže, jenž nenašel odvahu odejít od své ženy A. Hegerlíkové, což mu ovšem nebránilo, aby dělal své milence po několik let plané naděje a trápil ji, neztvárnil nikdo jiný než R. Hrušínský. Dále jsme ve velmi depresivním a syrovém, ale současně poutavém a strhujícím snímku J. Roháče mohli zhlédnout J. Somra coby agresivního primitiva neustále nepříjemně napadající přitažlivou Michaelu, filozoficky naladěného malíře V. Lohniského, sexuálně nevybouřeného úchyla J. Skopečka či alkoholem zničeného starostu J. Moučku. Žen bylo v obci žalostně málo, ve snímku se kromě hlavních hrdinek objevila pouze bláznivé V. Tichánková a A. Kreuzmanová. Od samého začátku bylo jasné, že v tomto dramatu se zřejmě happy end konat nebude, avšak to nebránilo tomu, aby divák sledoval toto umělecké dílo se zatajeným dechem. Je smutné, že kdyby člověk sám nepátral po zajímavých snímcích z minulosti, nikdy by se o takových skvostech jako je tento Roháčův vynikající snímek nedozvěděl. ()
Pozdní odlesk nové vlny, chmurné a trýznivé drama. Výborní herci, režie nevyrovnaná.(75%) ()
Syrové, leč poněkud nepřesvědčivé, taky bych vynechal vysvětlující komentáře. ()
Tak tohle nebyla vůbec moje parketa. Navíc mne štvalo ustavičné kafrání do děje. Skvělí herci, skvělé výkony. Ale prostě mne to moc nebavilo. ()
Pravda, Ján Roháč moc často netočil filmy a když už, tak výhradně v televizi, až na pár výjimek. Dlouhá bílá nit je o bezútěšnosti vztahů. Marie si začala se ženáčem, ten chce od ženy odejít, ale nakonec zjistí, že nemůže a jeho žena si muže hodlá udržet. Michaela se mezi tím pohybuje jako pingpongový míček a navíc řeší Slávka, který by ji chtěl tak akorát do postele. A mezi tím vším neutěšený stav socialistické vesnice, v níž si lidé viděli až do talíře a také si mnohé záviděli. pro mě ten příběh ale není tak silný. Tím hlavním jsou herecké výkony výborných herců, o tom není pochyb. ()
Panebože, takhle jsem se už u filmu dlouho s prominutim nenasrala. Aneb jak dvě ženské potrápil chlap, který celou dobu jen koukal jako bluma, nevypadlo z něj půl slova a neměl se co k čemu. Může to být natočeno a obsazeno sebelíp, ale příběh to prostě všechno zabije. Koukat se hodinu a půl na ženský, který truchlivě pláčou, naříkají nad útrapami nešťastné lásky a všemožně jinak se souží a vůbec se chovají jako patnáctileté nány? Děkuji, nechci. ()
Reklama