Obsahy(1)
Proč jsme tak tlustí? Stačí dvě slova: rychlé občerstvení. Co by se stalo, kdybyste nepozřeli nic jiného než stravu z rychlých občerstvení po dobu celého měsíce? Filmař Morgan Spurlock se vydá na takovou cestu a je to ta nejriskantnější pouť jeho života. Pravidla? Třicet dní nesmí jíst nic jiného než co je na nabídce McDonalds, stravovat se v tomto řetězci třikrát denně, musí si objednat vše co je v nabídce alespoň jednou a musí si dát XXL menu, pokud je k tomu vyzván. Zatímco Spurlock přežvykuje pod zlatými oblouky, sjíždí celou zemi a rozmlouvá s počtem odborníků na rychlé občerstvení, s obyčejnými lidmi a navštěvuje školy, firmy a politiky. Spurlockova trýznivá hamburgerová dieta ho dovede k fyzické a citové proměně, která vás donutí zamyslet se nad objednávkou dalšího Big Macu. Super Size Me je film nabízející nový pohled na jeden z našich největších národních zdravotních problémů, na obezitu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (453)
Docela slušné - obsahově - dalo se to ale natočit o mnoho líp - 6/10 ()
Spurlockova odvaha podstúpiť mesačnú mekáč-kúru zasluhuje uznanie, nehovoriac o pozitívnom odkaze tohto filmu v šírení organickej osvety. Ale sto minút, s toľkými nezaujímavými odbočkami, je príliš. Forma na kolene zbuchnutého dokumentu taktiež príliš nepomáha. ()
Oscar 1 nominace: Dokument ()
Řekla bych, že po tomhle si k McDonaldovi na papu hned tak nezajdete. ()
Dokument z řádu těch, jimž uvěříte i lživou informaci, neboť je zábavně prezentována. Na nenapadnutelné argumenty se zde nehraje, větší význam má síla dopadu. Je společensky prospěšným činem „užrat se“ fast foodovým jídlem? Co by následovalo, kdyby Spurlock ve svém experimentu pokračoval a nakonec zemřel? Byl by někdo překvapen? Těší mne autorova (pasivní) aktivita, ale zároveň přemýšlím, jestli byla takto vyhrocená varianta jediným způsobem, jak předvést škodlivost „junk food“ pro lidský organismus. Ale nejspíš jo, kdybych sám navštěvoval Meka vícekrát než jednou za půl roku, po zhlédnutí nejspíš přeladím na kopřivové listy... na pár dnů. 75% Zajímavé komentáře: Faye, nunka, numi, fleker, Decker, Trainspotter, Phillo, Honza dAve ()
I kdyby Morgan používal podobné metody, jako Moore, odpustil bych mu to. Konečně se někdo pozastavil nad škodlivostí nějaké každodenní činnosti, dalo by se říci životně důležité. A ne jen těch, u kterých se nyní mohou zdravotnické organizace přetrhnout, aby na jejich smrtelnost poukázaly. Snadno se totiž pozná, že ty běžnější jsou mnohem větší věda, než se zná...věřte člověku, který zhubl třcet kilo... :o) 90%. ()
Řekl bych, že autor tohoto snímku je fakt magor. Jako myšlenka je zajímavá, ale praktikovat to na sobě nemusí dopadnout dvakrát valně. Tak jak mu doktoři na začátku řikali, že má nezvykle zdravé tělo si dokázal během pouhého jednoho měsíce pěkně zdevastovat. Občas jsem se mu i ironicky zasmál :) Jinak, i když se občas stravuju ve fast foodech ne zrovna v Mc Donald ale ono to je respektive jedno...film mi je neznechutil ale vysvětlil vlastně to co všichni víme. ()
║Rozpočet $65,000║Tržby USA $11,536,423║Tržby Celosvetovo $20,641,054 ║ ()
Opravdu drsný dokument, který se konečně nesnaží diváka přesvědčit argumenty typu "takhle jsem to zažil, tohle někdo říkal", ale ukazuje nám jednoho šíleného člověka, co se obětuje pro svůj film. Tleskal bych mu kdybych věděl, že mě uslyší a hodně rychle bych tento snímek doporučil jako "povinnou četbu" všem, bez rozdílu věku, kteří navštěvují často fast food všeho druhu. Mnoho skutečností z filmu jsou známá fakta, ať už vliv jídla na cholesterolu, podkožní tuk nebo srdeční problémy. Vše je však podáno velmi reálně, obětavě a pro každého člověka velmi jednoduše. Co se týče srozumitelnosti své myšlenky je SSM jednoduchý a přímý dokument dokazující vše o čem lidé neradi slyší. Doufám, že vznikne více podobných zničujících dokumentů, které lidi naučí myslet... ()
V Macdonald´s jsem nakupovala jen jednou, připadalo mi úžasné, že se ke žvanci dostanu aniž musím vystoupit z auta, stačí když vystrčím ruku z okénka. Jak pohodlné. Nadšení mě opustilo po prvním kousnutí! Dost nepříjemně mě zaskočilo, že ta „houska“ je sladká. A potom jsem musela z auta vystoupit, abych tu „poživatinu“ mohla vyplivnout! Tím to u mě navždy prohrál. O to víc obdivuji odvážného hrdinu, který se rozhodl měsíc se stravovat výhradně pod touhle značkou. Jeho přítelkyně je naopak veganka. No ještě, že mě nezvou na návštěvu, musela bych si vzít sebou svačinku. Zábavný dokument, který si vybral jako hlavní příčinu obezity McDonald´s, vřele doporučuji všem zákazníkům ..a já si jdu taky něco zakousnout. Takže .. dobrou chuť všem! ()
Americká dokumentární škola a velmi zajímavý dokumentární film epigona Michaela Moora o následcích fast-foodového stravování a minimalizaci tělesného pohybu. Přesně v intencích postmoderního filmového dokumentu autor před kamerou sám na sobě testuje, co s jeho organismem udělá měsíc konzumace only by McDonalds jejich speciálních XXL menu, připravených na míru americkým obézním XXL zákazníkům. Výborný dokument, odhalující zvrhlost takovéhoto stravovacího systému, kdy člověk od útlého mládí téměř nemá šanci uniknout obezitě, neboť s prvními vysoce kalorickými, nezdravými a návykovými fast-foodovými jídly se setká již v mateřské školce a ve školní jídelně již jiná než nezdravá jídla nejsou... Když k tomu přičtete změnu pohybového vzorce (průměrný Američan denně neudělá více než 5000 kroků!!!), je vysoký podíl obézních lidí v transatlantické populaci jasně osvětlen. Škoda jen, že takovýhle nezávislý dokument bude mít jen minimální společenský dopad (společnost McDonald možná něco stáhne z jídelníčku, ale v systému se nic nezmění). Ale i přesto velké díky za něj, pane Spurlocku! Podobné filmy: Fast Food Nation, Děkujeme, že kouříte ()
Žeru, žereš, žereme... Dokument o chlapíkovi, který po třicet dní nehodlá jíst či pít nic krom produktů McDonald´s. Přitom si nechat za pomoci specialistů a doktorů sledovat průběh a dopady na zdraví. Mezi jednotlivými denními vstupy je výplň v podobě "omáčky" kolem jako problém s tloušťkou, ovlivňování reklamou, důsledky, o způsobech stravování ve školních jídelnách a mnohé další problémy, které v současné době v USA řeší. Logicky tedy největším semeništěm tohoto "zla" jsou nadnárodní řetězce fast-foodů. Celé to sice působí naprosto jednostraně a až přespříliš extrémně, přesto a asi i právě pro to, je to tak zajímavé a místy zábavné. ()
Opravdu zajímavý dokument natočen zábavnou formou. Na nějaký čas mě přešla chuť na hambáče i když jim nějak extra neholduji. Líbilo se mi, že dokument nepopisuje Mc Donalds jako totální zlo a ten chlápek uznává, že to jídlo je fakt dobrý, akorát vám prostě zkurví zdraví. Morgan Spurlock je asi fajn, chytrej chlápek, ale měl by shodit ten děsnej mroží porno knírek. ()
Velice faktický, uvěřitelný, podnětný, byť ke konci už trošku nudící. Každopádně velice originální idea pro dokumentární film. 3 1/2* ()
Hodně zábavný a informačně zajímavý dokument, který mě donutil začít přemýšlet nad tím, jak často si dopřávám ve fast foodech. Myslím, že Morgan Spurlock může být v mém případě spokojený. :o) ()
Je pravda, že od zhlédnutí Super size me jsem MC ještě neměla :-) Takže se dá říct, že dokument pro mě byl velice přínosný. Uvítala bych nějaké "pokračování" po 5 letech, abychom viděli jak moc se čísla změnila. ()
Spurlock vytvoří naprosto nereálnou situaci - tedy že se někdo cpe McDonaldem třikrát denně po jeden měsíc, aniž by to dřív dělal a ze dne na den - a tím chce něco dokázat. Ve skutečnosti to není zrovna průkazné. Jinak je ale spousta řečených věcí samozřejmě důležitá pravda a je jasné, že tak trochu bulvární je tenhle dokument záměrně. 70% ()
Fíííha... Tak tohle je téměř gastronomickodokumentaristický horor... Nechodím do mekáče, kentakáče ani jiných fástfůdáčů, páč nejsem strávnické hovado ani vytrendovaný zoufalec, který by jinde v nějaké krmní instituci ani nevěděl, jak vzít příbor do ruky... Skutečný smysl tohohle americko >samožerského< dokumentu jsem ovšem zcela nepochopil. Z míry sebetrýznění Mr. M.S. se mi (přiznávám upřimně) už někdy v půlce filmu trošku zvednul kufr - a to fakt nemám nic proti tučným masům - třeba mladé kachničce nebo výpečcích z vepříka - a klidně ať sádlo teče po bradě a všichni mlaskají a krkají blahem... :-P . . . Leč mleté kravské či kýhoptačí sračky ve sladké housce - to ani moje otrlá nátura masožravého všežravce holt zcela nezvládla... Každopádně - ryze jako dokumentární film - je to přece jen přes všechnu tu sílu trošku slabá káva a nakonec - na duchem podobné >pamflety< M.Moora tenhle (maso-chistický ;-) dietář bohužel nemá... ()
Zajímavý je, že tento dokument měl na mě úplně opačnej efekt. Do McHovnaldu si jdu koupit jídlo jen v nouzi. V průměru tam zajdu tak maximálně 3× za rok. A důvod je, že mi ty jejich produkty moc nechutnaj. Vadí mi, že ve všem je list salátu, čínský zelí, okurky a podobnej sajrajt (zřejmě asi nejzdravější část celýho jídla). Takže si koupim třeba cheeseburger, vyházim z toho nejdřív okurky a pak to sežeru. Ale na některý ty věci, co žral Spurlock, jsem dostal celkem chuť. Jestli mě to mělo odradit od konzumace žrádla v McHovnadlu, tak tento dokument úplně selhal :-) Pokud budu hodnotit zábavnost, tak to byl průměr. Chvílema mi to připadalo skoro jak Jackass, ale do toho hromada nudnejch keců o školních jídelnách atd... Jinak Spurlock si zaslouží pochvalu, že to otestoval sám na sobě a né aby se jenom odvolával na názory nějakejch lékařů. Navíc ten jeho lékař teda vypadal jak Zdeněk Troška a pokud bych na takovýho doktora narazil někde v ordinaci, tak bych si od něj nenechal ani změřit teplotu :-) A ten "Troška" stejně celou dobu čet akorát nějaký čísla z rozborů krve a to mě fakt nezajímá. Jelikož tomu nerozumim, tak hlášky typu "cholesterol máte na 250" na mě moc velkej dojem neudělaj. Prostě je mi jasný, že jídlo z McHovnalda neni zdravý, ale překvapilo mě, že za 30 dní to udělá s člověkem až takovou změnu. Celkově pro mě z toho vyplynulo, že nejhorší ze všeho jsou ty přeslazený limonády. Takže podle mě by v McHovnaldu měli začít prodávat točený pivo, z hamburgerů vyházet všechny ty saláty a okurky a tim by se to vyřešilo. A já bych tam možná začal i chodit častěji :-) ()
Ač se jedná o dokument veskrze zábavný, zelené děti veganů si u něj nepochybně nadšeně sežerou kýbl napukané kukuřice a antiglobalizační smažky budou mít další důvod zkušeně potěžkávat před výlohou s velkým M dlažební kostky, jedná se o tendenční škvár. Nesnáším, když si někdo dělá legraci z mých oblíbených potravin, a proto jsem se rozhodl provést svůj vlastní experiment a několik týdnů žral chleba s paštikou a zapíjel ho koncentrovanou cukrovou vodou. S průběhem bych si vás dovolil seznámit: Týden 1. Mňam, Májka! I Poblífka nad ní vlnil prstem, je bez konzervantů a chutná skvěle. Taxi namažu dva! Xnídani, obědu i večeři. Jsem v úžasné kondici, na břichu si strouhám mrkev, kterou samozřejmě hážu králikům, aby brzo chcípli a mohl jsem je napaštikovat. Týden 2. Už tři dny jsem nesral! Asi lenivím. Nafouklý pupek mi převisnul přes pásek, trochu funím do schodů, mrkev se mi drolí o pneumatiku, králíci jsou kapku vychrtlí. Bude to tím, že se obaluju na zimu. Májka pořád skvělá, ale ten chleba zřejmě trochu škodí. Týden 3. Dnes se mi zdálo o mletí masokostní moučky. A taky volal můj kardiolog. Prý mám náběh na nějakou anginu klitoris, nebo tak, a měl bych okamžitě změnit stravovací návyky. Co ale může nějaký zasraný lapiduch vědět, že? Prý na škole z anatomie tak tak prolez. Ze mě hladovou piču nikdo dělat nebude! Ale opatření jsem raději provedl. Zkusím to chvíli bez lepku. Ubral jsem chleba, přidal Májky. Sraním stále pohrdám. Týden 4. Právě jsem s funěním doinstaloval na podlahu hajzlu zrcadlo. Přestal jsem si na něj vidět a vadily mi ty furt mokré ponožky. Králíci chcípli hlady, kůži a kosti jsem pomlel do Májky. Necítím se moc dobře, něco na mě leze, asi chřipka. No nic, dám si Májku, zaprdím si a půjdu spát. Musím už jen na zádech, na břichu se strašně kolíbám, mlátím hlavou do pelesti a budí mě to. Týden 5. Zasraná Májka. Už jí mám plnou prdel. Tak strašně rád bych si skáknul do Meka na něco dobrého, ale bojím se, že by mi to zkurvilo výsledky experimentu. A taky nemám co na sebe, už se nenarvu ani do XXL šusťáků se čtyřmi pruhy. Chřipka je nějaká vleklá, buší mi v uších, jsem kapku brunátný a taky mi z těch virů narostlo vole. Dnes mi na záznamník vyhrožoval i můj proktolog, ať se na to okamžitě vyseru, jinak prý budu prdět do hlíny. Zasmál jsem se tomu a zaprděl si do peřiny, ze které mi vylézaly mé otylé kotníky. Týden 6. Xnídani jsem si namazal Májku na Májku a hodil jsem kosu. Zasraná chřipka. Je mi zle zrovna když mě oslovil Myšelín, jestli jim nechci dělat Bibendum. Pak mi ale můj instalatér došel prošťouchnou hajzl, protože jsem omylem spláchnul pár obalu od paštik a dost mě vyděsil! Povídal, že to není žádná chřipka a mám to prý z toho, že furt žeru to svinstvo. Poblívka údajně lže za prachy a Májka není zdaleka tak zdravá a výživná, jak mi tvrdili! Jemu věřím, dokázal úplně sám vystudovat dvouletý obor bez maturity! Hajzli jsou to! Týden 7. Nacpal jsem se laxativem a týden sral. Jsem naštvaný! Jen, co si budu schopen přes to panděro zavázat tkaničky, skáknu si do Meka na zdravou snídani a pak se odpotácím s pytlem dlažebních kostek na demonstraci do Babic! Podívejte se, co se mnou provedli! Potáhnu to až do Assburgu, hned po Stojkových prý přijdu na řadu. Doufám, že mě podpoříte! Ty svině globalizační prý už pronikají i na zahraniční trhy a dokonce začínají cpát své závadné potraviny i do škol. Rozmlátíme jim fabriku a budeme jimi strašně pohrdat a bojkokotovat je, co říkáte, idioti? () (méně) (více)