Režie:
Ulu GrosbardScénář:
Stephen SchiffKamera:
Stephen GoldblattHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Michelle Pfeiffer, Treat Williams, Whoopi Goldberg, Jonathan Jackson, Scott W. Mckinlay, Ryan Merriman, Brenda Strong, Alexa PenaVega, Tony Musante (více)VOD (1)
Obsahy(1)
V roce 1988 měla Beth Cappadora všechno, co si žena může od života přát. Práci úspěšné fotografky, která ji bavila, hezký dům, spokojené manželství s restauratérem Patem a tři děti – nerudného sedmiletého Vincenta, rozesmátého tříletého Bena a malinkou Kerry. Jenže pak se s dětmi vydá do Chicaga na sraz střední školy, a když je na okamžik nechá v přeplněné hotelové hale, aby se mohla zapsat, Ben zmizí. Policie se pustí do rozsáhlého pátrání, zapojí se televize a tisk, veškeré snahy jsou však marné. Po chlapci se nenajde ani stopa. Beth se nedokáže se ztrátou smířit a po návratu domů se zhroutí a propadne do hluboké deprese. Trvá devět let, než se rodina z tragické ztráty alespoň trochu vzpamatuje. Beth s rodinou opustí Madison ve Wisconsinu a přestěhuje se do Chicaga. Pat se chystá s otcem otevřít restauraci, Beth znovu začne pracovat. Když už se zdá, že se dokázala se ztrátou vyrovnat, zazvoní u dveří kluk ze sousedství a nabídne se, že poseká trávník. Představí se jako Sam, šokovaná Beth je však přesvědčena, že vidí ztraceného Bena. (TV Nova)
(více)Recenze (62)
Nejsem sice fanouškem těhle filmů, ale musím přiznat, že tenhle mě občas dostával. Po čase mě to nutilo uvažovat nad tím, co asi jednotlivé postavy cítí a jak bych se zachoval já. I když nutno si přiznat - občas to bylo "dělání z komára velblouda" (např. proč by se prostě oba "rodiče" nemohli dohodnout a kluk by byl střídavě tu a tam, jako je to u normálních rozvedenených lidí). Rozhodně už bych to ale podruhé vidět nemusel. Bohužel nechybí tradiční americký patos a snaha vydojit nějakou tu slzu za každou cenu. ()
Složitě rozehraná story má jeden nesporný problém. Ať už skončí jakkoli, nikdy to nebude to správné uzavření. Nahozená problematika ztráty a znovunalezení dítěte je totiž natolik mnohovrstvá, že ani v praktickém životě nemá skutečného řešení. Sentiment někdy pomáhá a někdy filmu škodí a tak tím nejlepším, co film krom zajímavé myšlenky nabízí, jsou herecké výkony... ()
║Rozpočet $38miliónov║Tržby USA $13,898,649║Tržby Celosvetovo $28,121,100 ║ /55%/ ()
Moc sentimentalni a moc obycejny film se snazi hrat na sentimentalni povahy opravdu obcas prehnane divadylko. ()
rozpočet : $38 million tržby celosvetovo : $28,121,100 ()
Som vysadený na tanečné scény a ak je vydarená v nevydarenom filme, čo-to mu odpustím. Ale to, čo predviedli tvorcovia tejto "hlbokej" drámy, nemá s tancom nič spoločné, skôr by som spomenul slová "prešľapovanie" a "nôh". A zvyšok filmu je už len horší. Whoopi sa snaží, ale to nestačí. Takto to dopadne, ak s citmi pracuje niekto, kto to nevie. A zaklincoval to obdivuhodne lúzrovský párik Pfeifferová/Williams. Treatovi v tom odzdobí trochu šla karta (Chobotnica), tak sa to producenti a on snažili využiť, ale dopadlo to takto. ()
Tohle není tak špatné. Je sice pravda, že hlavní myšlenka filmu (btw pro mě docela originální) se snad nemůže v reálném světě uskutečnit (ikdyž člověk nikdy neví), ale pomohla filmu vystoupit z těch typických amerických nudných rodinných filmů. Myslím tím filmy třeba jako One Fine Day; zmínil jsem ho záměrně, poněvadž v obou filmech hraje PfeifferOVÁ (zdravím Stridera :-)) hlavní roli. Výraz sentimentální mi nepřijde moc vhodný (pokuď ano, tak co je asi Armageddon, Terminal, Sleepless in Seattle, atd. ?). Spíš si myslím stejně jako nash., že film je dost o empatii (jenže to by ho někteří nesměli brát jako nudnou oddychovku po nedělním obědě). Ikdyž to někdy lehce skřípalo, hodnotím 4*; závěrečná pointa mi náhodou docela sedla. ()
Silný zážitek. Ztraceni v moři jsou adaptací románu, který sice v zahraničí proslavila mmj. Oprah Winfrey, u nás ale nevyšel. Nicméně i bez znalosti předlohy se můžeme nechat unést emocemi z příběhu rodiny, jejíž vývoj byl uměle přerušen. Dvě dějové linky sledují rodinu před katastrofou na konci 80. let a o dekádu později. Bezstarostní rodiče, plní vizí do budoucna, milující Michelle Pfeiffer a Treat Williams mají tři děti. Z minuty na minutu se jejich rodina rozpadá, když se jim ztratí prostřední syn. A my sledujeme celé následující roky a proces uzdravování, který nikdy nemůže zcela zacelit pocit prázdnoty. Rodině v nesnázích pomáhá vyšetřující Whoopi Goldberg (a ta sama o sobě musí mít něco extra, takže je nejen černá, detektiv, ale ještě lesba). Pocitově pozoruhodné. Doporučuji v originále. ()
Film o ztracení dítěte a opětovném nalezení po mnoha letech díky obyčejné náhodě, jakých jsou v životě každého člověka stovky. Celý život je plný náhod, tak proč na náhodě nepostavit i tento příběh. Ale jo, mě se to docela líbilo. Tenhle film už jsem viděl odhadem asi pětkrát a když už člověk ten film zná a ví, jak dopadne, tak se to potom těžko hodnotí. Ale je to koukatelný film, který má zápletku a nelze odhadnout, jak to dopadne. Navíc příběh doplňují solidní herecké výkony hlavních představitelů. Takže tři hvězdičky... ()
Dobře obsazený televizní film s bolestnou tématikou ztráty dítěte. Děj se prakticky zabývá pouze snahou rodiny vyrovnat se s obtížnou, tragickou situací, kdy po zmizení tříletého syna nemají ponětí, co se s ním stalo, zda je vůbec ještě naživu. Pátrání a policejní vyšetřování je na vedlejší koleji, tady jsou v hlavní roli nalomené vztahy a především utrpení matky, která se za vše cítí odpovědná. Objektivně je tohle slzodojné drama lehce nadprůměrné, ale zvláště za krásnou Michelle Pfeiffer mám chuť přihodit i čtvrtou hvězdičku... odolám. 67% ()
Solidní drama, místy to má výbornou atmosféru a dokáže to člověka zaujmout, jindy to trochu ztrácí, ale jako celek je to film, který za to jedno zhlédnutí stojí. 65% ()
Filmové zpracování příběhu pro mě není v tomto případě až tak podstatné (prostě průměr). Příběh jako takový je poměrně jednoduchý, avšak mě se dotýká. Ztráta malého dítěte je velmi bolestná, ale manželský život po několik let mezi nevyřčenými výtkami je peklo. Nález syna o několik let později je pro rodinu velkou nadějí doprovázenou iluzí, že teď bude najednou všechno v pořádku. Jenže synek nezažíval pekelná muka uneseného dítěte, ale žil s člověkem, který věřil tomu, že je jeho adoptivním otcem a dával mu veškerou životní lásku. Takže návrat syna k biologické rodině není řešením, ale pouze začátkem přemýšlení o morálních hodnotách. ()
Překvapivě poměrně dramatická jízda, která pojednává o krásách a úžasnostech rodičovství. Konkrétně potom o jednom uneseném dítěti, které se tedy mělo výrazně lépe než ostatní unesené děti, ale ve výsledku si rodiče prošli srovnatelným peklem. Michelle Pfeiffer zde byla úžasňoučká. Co se týče luxusního vzhledu, tak i důvěryhodnosti jejího vžití se do role. Opravdu nešťastnou (krásnou) maminku připomínala. Ostatní herci a herečky také fajn, a to včetně dětských rolí. S výjimkou Whoopi Goldberg, která mi do role černé, lesbické detektivky prostě nesedla. Když byl unesený chlapec malý a neunesený, tak býval roztomilý, takže úvodní část je super. Když se poté vrátila jeho odrostlejší forma, tak byl roztomilý méně, takže to člověk už tolik neprožíval. Tedy minimálně já to takhle vnímal. Celé je to v podstatě o zoufalých pokusech vyrovnat se s nevyrovnatelným. Konec je takový rozpačitý a poměrně slaboučký. Jinak bych po té 4. hvězde určitě sáhl. Viděno v rámci Filmové výzvy. Film mi vybral uživatel fimler. ()
Scénář není žádbá sláva, dialogy už vůbec ne a první třetina filmu mě málem unudila. Průměrný doják s dobrými herci. ()
Zdařilý film pro všechny empatiky, kteří mají děti, nebo někoho v životě ztratili. Reálné postavy lehce zvýrazněné hereckou dramatizací, prožívají, a snaží se zvládat, situace, která nemají jednoduchá aní správná řešení. Nejvýraznější postavou přitom kupodivu není matka Michelle Pfeifferové, ale starší syn Vincent (Cory Buck / Jonathan Jackson). ()
Videné kedysi na HBO. Odporná nuda. Ruky preč. ()
Pomaly ako nedokončený a útržkový film a keďže je to podľa knihy, tak mám obavy či pán autor netrpel nejakými ťažkosťami s finalizáciou vecí, myšlienok a scén v jeho knihe. Alebo by to mohla byť chyba scenáristu? Príbeh dobrý, ale skáče sa z roviny na rovinu, vôbec sa nedáva extra priestor na emócie okrem šialeného kvílenia pani Pfeifferovej v jednej chvíli, nejde sa do hĺbky už len v tom, že a čo tá druhá strana? To vážne zoberieme otcovi chlapca a ten po rokoch len povie, tak čau, nebojuje, neslzí, nič. Len smútok sťaby labrador. Film/kniha nahodili tému, ale nevyťažili z nej veľa resp. nie toľko, čo mohli. A je to sakra vidieť. Ponúka len naivné zakončenie, kde si chlapec skáče, ako sa mu zachce, no a taká Goldbergová je tu použitá len vyslovenie agitačnej vety: som černoška a som lesba... Taká päsť na oko, ako keby Freeman povedal Pittovi vo filme Sedem, keď našli toho tlusťocha, že či nemá pri sebe análne kolíky a či mu ho nechce vyfajať. ()
Neuvěřitelně kýčovité a sentimentální drama snažící se za každou cenu z diváka vyždímat co největší počet litrů slz. Ale i když se to celé tváří televizním dojmem jednou se to dá zkouknout. ()
Návrat ztraceného syna není vždy úplně šťastnou událostí. Kor když se tak stane po devíti letech a on si na vás nepamatuje. Pak se může stát, že vám to relativně fungující rodinu poněkud rozhárá a sám nalezenec na tom také není zrovna nejlépe. A teď co s tím? Celkem důstojně zpracované se solidním obsazením, ale na mě tu bylo moc objímání, slz a emocí vůbec. Jasně, tenhle příběh se nedal zpracovat bez citových výlevů, ale trošku ubrat by v tomto případě neškodilo. Jeden z mála filmů, kde mi Whoopi Goldberg nelezla na nervy. 60% ()
"Beth, jestli přestaneš věřit, že se Ben vrátí, tak.." - "Vrátí ?? Že se vrátí ?? Jsou mu teprve čtyři !! Jak by se asi moh vrátit ?? Obstará si jízdní řád ??" Jako vždy nádherná a výborná Michelle Pfeiffer by si rozhodně zasloužila lepší scénář - Tak tady mě Stephen Schiff hodně zklamal !! Tak komplikované a mnohovrstevnaté téma by žádalo minimálně jiné finále.. - zvlášť, když jí tvůrci poskytují tak velkou roli.. Napadá mě třeba - Asi zbytečné.. - srovnání s Angelinou Jolie a Eastwoodovou geniální Výměnou.. Jenže tady Belgičan Ulu Grosbard přišel s velmi rozpačitým, zejména dík své nepřesvědčivosti a neschopnosti napojení se na diváka, dramatem, které ačkoliv se zvlášť pro svou délku nesmírně vleče, působí dojmem, že v něm paradoxně cosi dějově dost podstatného schází, a tak sune do popředí trochu překvapivě Treata Williamse, který si přes svoji civilnost skutečně prožívá to skutečné drama, jemuž divák ty emoce naprosto věří.. Jen si všimněte, kolik informací bez jakéhokoli přínosu či relevance pro příběh film skýtá.. Velmi zajímavý kousek, bohužel však spíš v negativním smyslu slova.. Škoda.. [ Dabing 4/10 ] Dost nepodařené. Typický Bontonfilms. ()
Reklama