Režie:
Maria ProcházkováScénář:
Maria ProcházkováKamera:
Martin ŠtěpánekHudba:
Jan P. MuchowHrají:
Oldřich Kaiser, Jana Krausová, Jiří Lábus, Vlasta Žehrová, Kristýna Leichtová, Petra Nesvačilová, Ludmila Šafářová, David Máj, Kristina Kloubková (více)Obsahy(1)
Už jste ho potkali: bydlí v přízemním bytě, celý den sedí v okně nebo postává na chodníku před ním. Trenky, tílko, cigareta v ruce. Oslovuje kolemjdoucí, překvapuje, baví, občas i dojme. Když do jeho ulice vstoupí Dáma, věci se začnou měnit. Ale žraloka v hlavě nezastaví. Příběh, který by se mohl zdát i vám. Film se natáčel v dubnu a v květnu 2004 v Praze na Letné, v bytě Oldřicha Kaisera. Celý film se odehrává v malém přízemním bytě a na ulici před jeho oknem, nalezení přesného místa natáčení bylo tedy pro vznik filmu stěžejní. Z počátku se zdálo, že se nepodaří najít odpovídající lokaci, až se jako ideální ukázal byt představitele hlavní role Oldřicha Kaisera. Ten nakonec souhlasil a zapůjčil svůj byt filmařům na dobu natáčení. "Byla to poměrně neobvyklá situace, trochu záměrně jsme ji tedy zdůraznili v naší tiskové zprávě. To ale byla chyba", říká producent filmu Vratislav Šlajer. Krátce poté, co se v tisku objevila informace o natáčení, začali se kolem motat zvědavci. Totální katastrofa ovšem nastala, když byla v denním tisku uveřejněna přesná adresa natáčení a bytu O. Kaisera. Natáčení pak muselo být dokonce na čas přerušeno. "Je to opravdu peklo", řekla tehdy režisérka Maria Procházková, "denně se tady objeví cca 30 až 40 lidí, fotí si našeho hlavního herce i nás, nedá se vůbec pracovat." Oldřich Kaiser to tehdy komentoval: "Zájem fanoušků mě samozřejmě těší, ale tohle je moc, stačí, že tu mám teď dva měsíce filmaře, představa, že bych se musel po natáčení ještě pořád starat o návštěvy, mě děsí. Byt prodám." Natáčení bylo nakonec úspěšně dokončeno a O. Kaiser byt poté skutečně opustil. Dokončovací práce filmu proběhly už naštěstí bez problémů. Film se natáčel na širokoúhlý formát, používaly se tři různé kamery. Ve filmu bude celá řada obrazových triků - od klasických kamerových až po ty digitální. Některých si ale divák ani nevšimne, protože jsou přímo podřízeny ději. Část filmu bude upravena digitálně v počítači a posléze opět "vypálena" do negativu 35mm. "Žralok ale není film plný velkolepých efektů a vybuchujících aut, je to jednoduchý příběh. Ale určitě je to film do kina, velmi vizuální - zkrátka bude na co koukat." říká producent "Největším "efektem" filmu je ale jednoznačně Oldřich Kaiser", směje se.
Žralok v hlavě by měl být pozitivní, zábavný a dojemný film. "Na testovacích projekcích postava, kterou hraje pan Kaiser, diváky dojala a rozesmála. Mám radost, tohle je přesně, co jsme chtěli - působivý emotivní film, který diváky potěší." říká režisérka. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (87)
Skvela kamera.Film se mi zdal az prilis dlouhy.Kazdopadne pokus o art film v ceskem provedeni vitam. "nechcete kacenku?". Zraloka v hlave mam asi take. ()
Je z toho cítit chuť strašně moc se k něčemu vyjádřit, je z toho cítit nadšení, je z toho cítit schopný tým, ale i fakt, že se prostě kašle na řadové diváky, kašle se na klasiku, kašle se na masy a především na plnohodnotný film, má to blíže k dokumentu. Záležitost dosti specifická o sondě do hlavy, která zaujme pouze ty, kteří se o podobné stavy mysli zajímají. 3 a půl hvězdičky, 4 za uznání odvahy k režisérce, která si jako debut vybrala zrovna takovouhle látku... ()
Švankmajerovsky laděný experimentální film coby celovečerní debut mladé animátorky Marie Procházkové. Absence epické složky (film je vlastně jen volné pásmo výjevů spojených postavou hlavního hrdiny) a patrné surreálné ukotvení dělá tenhle snímek hůře stravitelným pro mainstreamového diváka, ale nic nemění na zjevném talentu a osobitém tvůrčím pohledu mladé režisérky. Velmi originální je citlivá práce s ruchy - veškeré postsynchrony jsou gradované a často přebírají dominantní vjemovou úlohu (občas jde až o jakousi industriální hudbu - stavba lešení například, oživlé animace a kresby...). Příznačná je také práce s velikostí záběrů - převládají detaily, často řetězené ve sledu záběrů (ústa, oči...), mající silnou expresivní funkci. Nesporná je i důležitá úloha animací. Celý film ale stojí na hereckém výkonu Oldřicha Kaisera, který potvrzuje, že dozrál do velikosti výjimečného herce, jeho herecký projev je vyzrálý a charismatický. Kaiserova bezejmenná postava má lehce identifikovatelné pábitelské rysy, čímž je v korelaci s postavami Hrabalovými, zvláště pak s jeho strýcem Pepinem. Za touhle typologií je ale ukryt nelehký osud - diagnóza psychicky nemocného člověka, v tomto případě schizofrenika. Marii Procházkové se jejím citlivým a poetickým přístupem podařilo metaforu této pro obyčejného zdravého člověka nepochopitelné nemoci postihnout přijatelně a uchopitelně, což je mimo nesporných uměleckých kvalit a Oldřicha Kaisera asi největší devizou tohoto neotřelého snímku... ()
Nechceš kachničku? Pojďte si vzít kachničku:-) Pivo je lepší než léky, člověk po něm usne ani neví jak a nebolí ho aspoň hlava:-) Velice pozoruhodný, nápaditý a působivý film, výborný především po vizuální stránce, špatný nebyl ale ani po zvukové a obrazové stránce, i kamera Martina Štěpánka byla velice dobrá. Hlavní punc tomuto filmu však dal výborný výkon Oldřicha Kaisera (mimochodem točilo se v jeho skutečném bytě, kde před časem sám bydlel) v roli osamělého a nemocného člověka-podivína, jakých denně vídáme desítky, ale ne každý si s někým takovým pokecá, většinou se jim člověk vyhne..Můžou však oni za to? Také jednoho takového znám, říkáme mu Otík, nosí krátké kalhoty na kšandy, které stále šponuje, každé ráno stepuje na zastávce a prosí o cigarety, když je dostane, tak tisíckrát děkuje a klaní se...Nikdy nevíš... ()
Zajímavý a hodně netradiční film. Nemá vlastně děj jako takový, spíše je složen z výjevů. Ač je snímek docela smutný, některé situace ho odlehčují (viz kachničky). Ano, takových lidí, jako je hlavní hrdina, najdeme rozhodně více. A když dám, jak se říká ruku na srdce, taky je ignoruju, ale ani navenek, ani sám pro sebe se jim nesměji, protože vím, že tak jednou můžu skončit i já sám. Myslím, že role Kaiserovi sedla přímo na tělo a hlavně jsem mu ji věřil. Dále animace a hra barev a zvuků film příjemně zpestřovaly. Závěr zůstal otevřený a myslím, že paní režisérka odvedla slušnou a na debut docela odvážnou práci. ()
Jeden z mála snímků, na který mi skutečně sedí celá škála hodnocení. Žralok v hlavě rozhodně nepatří do škatulky tradiční film, na druhou stranu jej stále beru "jen" jako studentský snímek, neboť právě takové znaky on vykazuje. Každopádně svůj účel tenhle debut splnil, o Mariu Procházkovou se budu zajímat dál, její cit pro látku je ze Žraloka velmi dobře cítit. Bravo... ()
Další důkaz toho, že je Oldřich Kaiser skutečně vynikajicí herec, ale to je tak všechno co je zajímavé na tomto Švankmajerovském filmu. Dal bych 1,5*, kdyby to šlo. ()
85% - Tento film měl na mě zvláštní účinek. Při jeho sledování jsem se spíše bavil, usmíval, obdivoval animace a filmařské nápady, a tu a tam si přál, aby už ta Muchowova infantilní hudba skončila. Pár minut po jeho skončení jsem však upadl do deprese, a zjistil jsem, že to vlastně byl jeden z nejsmutnějších filmů, co jsem poslední dobou viděl. Oldřich Kaiser naprosto úžasně ztvárnil člověka, o kom nikdo nechce nic vědět, a koho každý bere když ne jako pošuka, tak jako vlastně sympatického cvoka. Tento člověk je plný emocí, myšlenek a nápadů o které nikdo nestojí. Ten pán z přízemního bytu, co věčně kouká z okna a oslovuje kolemjdoucí, žije svým způsobem v každém z nás, a bojíme se ho. Proto jsme asi tak rozčarováni, když nás podobný člověk osloví na ulici uprostřed zmatku všedního dne. Film o samotě, odcizení, žití sama se sebou, a ztráty opravdového kontaktu s okolím. Vybavují se mi texty Krylových písní "Nechte ho spát" a "Důchodce"... Pět hvězd za film, co mi v kině nasadil žraloka do hlavy. ()
Možná nuda o ničem. Možná velké filmové dílo. Možná... ()
Před lety jsem měl podobného souseda. Neby sice tak výřečný, spíš samotářsky uzavřený, ale obliba ve smetí a rozvíjející se nemoc byly stejné. Když umřel, z jeho malého bytu vyvezli 10 těch obrovských kontejnerů odpadu a cca 4 ještě z chodby a sklepa. Pán byl pokročilý sběratel:-) Film oproti realitě byl vtipnější a určitě nedotažený, což je trochu škoda, protože lepší závěr by si jistě zasloužil. ()
Zvláštní a své.... Kaiser tedy přesvědčil.! ()
TV/// Obsazení 3/10 Děj 2/10 Hudba 7/10 Efekty 4/10/// +dobrá práce s triky, hudba, jestěže je to tak krátké -spousta herců na které jsem se těšil se tam jen mihne, je to divná nuda/// Když jsem se mrknul na hodnocení, tak jsem tak nějak tušil, že mě film buď nadchne a nebo vůbec neosloví. Stalo se to druhé a já váhám i nad tou druhou *. Zpracování je zajímavé, forma netradiční, námět prostinký, děj podivný a nudný. Rozhodně to není zábavné nebo vtipné a dramatické či vyhrocené scény tady taky nenajdete. Snad je tady jen pár zajímavých momentů a záběrů, to ale nestačí ani na průměrný film./// Celkem 35%/// ()
Jako půlhodinový filmík by to bylo vynikající famácké (nebo adekvátní školy - abych kdyžtak neurazil) závěrečné cvičení. Ale jako celovečerák hrozně natahované. Kaiser je super casting. Maria Procházková bude za 10 let taky super. ()
Čekal jsem úplně něco jiného, ale to, čeho se mi dostalo, mě posadilo do židle. Švankmajer z toho sice kouká až moc okatě, ale to je snad jediná výtka. Tak svěží, čerstvý a netradiční vánek v kraji českém bych nečekal..BRAVO! ()
Oldřich Kaiser předvádí ve své one man show precizní a soustředěný herecký výkon. Maria Procházková je nejspíš lepší animátorka než režisérka hraného filmu, ale největší mínus tohohle filmu pramení z natahování směrem k běžné stopáži celovečerního díla, které se zde ukázalo naprosto kontraproduktivním. ()
Nevěděl jsem zajímalo mě, než jsem na film dostal náladu - kudy ten příběh autorka a hlavně O. Kaiser povedou, jen se o tomhle filmu dost psalo v době natáčení v novinách. No jestli je to tak, že film se natáčel v bytě O.Kaisera, no tak to tedy bydlel v hrozným prostředí. Ale co si budeme namlouvat, takových bytů je po Praze, Brně i Ostravě a dalších menších městech spousta...Film je to - pro mě - o lidské osamělosti - ta hlavní postava neví čím se v životě zabavit, postavy které potkává, tak jsou nepřirozené, ale ne tak moc jako jiné v českým současným filmu, nejlepší je ale pestrost mimiky a gest Jany Krausové, o níž se ale jako divák nic nedozvím, jen že má dceru, že občas jde na mejdan, a že soucítí s Oldou... Oldova "schizofrenie" je poněkud obyčejná, to je hodně ohraný, a že by v dnešní době někdo o takové osoby stál v domově důchodců? To by jich tam byli desítky tisíc... A stát by to utáhl, jo? ...Podívám se na to ještě, uvidím jak se mi to bude zamlouvat podruhé...Jinak ale Olda Kaiser je pro mě pozoruhodný herec, která sám suše film utáhl, ale znám ho z lepších výkonů, i když tenhle film není komedie, ani satira, spíše o smutcích života a lidské samoty, takže kde jsem začal, tak i tuhle úvahu ukončuji. ()
Oldřich Kaiser je bravurní herec a já jsem jeho obrovským fanouškem. Jsem přesvědčen, že u nás nikoho lepšího nenajdete. A rozhodně bych na kohokoliv jiného nevydržel dívat tak dlouho. A přesto, že jsem byl z výkonu Kaisera opět unešen, mám pocit, že film zabil velký potenciál, který měl. Některé scény mě absolutně omámily, ale spousta zase nepředstavitelně dlouze plynuly a neříkaly takřka nic. To vše jen proto, aby celý film působil bizarně. Bohužel, na mě až příliš. Kaiser a muzika špičkový, některé scény úžasné, ale velká část filmu jen nic neříkající podivnost. Měl jsem větší očekávání. Škoda, že možná nejlepší Kaiserova role a výkon je utopen. ()
Snímek takřka bez příběhu, který mne ale kupodivu docela pobavil, o kvalitních výkonech všech zůčastněných (od herců po režisérku) ani nemluvě. Tři a půl. ()
Velice zvláštní film. Na začatku mě moc nebavil, ale celkové hodnocení dávám vysoké, hlavně kvůli tomu, že u nás se o podobné experimenty moc režisérů nepokouší. Plno skvělých nápadů, výborná animace s hudbou a v neposlední řadě Oldřich Kaiser, který zahrál roli nemocného, osamělého člověka opravdu skvěle. Role snad napsaná přímo pro něj. ()
Naprosto zbytečné animační postupy u hraného filmu, aranž scén jako u amatérského filmu, celé to má vzhled studentského cvičení, téma by bylo fajn na půlhodinovku, ale ne celovečerák. Po pravdě mne ten ozvláštňující pohled začal nudit po čtvrt hodině. Jako chápu, oč autorce šlo, ale podle mne se snažila sem nacpat všechna možná témata, místo aby se soustředila na jedno hlavní - jenže kdyby se soustředila na to jedno hlavní téma, nemělo by to 72 minut... ale zase by to bylo koukatelné... ()
Reklama