Režie:
Jan ŠvankmajerScénář:
Jan ŠvankmajerKamera:
Juraj GalvánekHrají:
Pavel Liška, Jan Tříska, Aňa Geislerová, Martin Huba, Jaroslav Dušek, Pavel Nový, Stanislav Dančiak, Jiří Krytinář, Helena Anýžová, Kateřina Růžičková (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Festivalovými vavříny ověnčená alegorie současného světa na motivy povídek E. A. Poea ve fantaskním obraze režiséra Jana Švankmajera. Podle vlastního scénáře natočil výtvarník, scenárista a režisér Jan Švankmajer film Šílení, který označuje za „filozofický horor“ a je opět kombinací hraného filmu s animovanými pasážemi. Tématem jsou absolutní svoboda, civilizační represe a manipulace. Scénář volně vychází z motivů dvou povídek E. A. Poea: „Zaživa pohřben“ a „Šílený psychiatr“. Tyto motivy jsou skloubeny v samostatný děj, který s uvedenými povídkami nesouvisí. Jednou z hlavních postav je Markýz. Tato postava je inspirovaná markýzem de Sade. „Ve scénáři jsem použil některé autentické texty de Sada. Je to film hraný, animace je použita jen skromně ve snech. I když se děj filmu zdánlivě odehrává začátkem 19. století ve Francii, je plný anachronismů a reálií dneška, protože tento film je alegorií současného světa. A blázinec je jeho výstižnou kulisou,“ říká Jan Švankmajer. (Česká televize)
(více)Recenze (290)
Natočit film kde se spojí povídky Edgara Alana Poea a navíc se zakomponuje Markýz de Sade mezi hlavní postavy... to je vážně povedená myšlenka. Její realizace se myslím také povedla, a to jak po výtvarné stránce (pohybující se maso), tak i obsazením Jana Třísky, který je vždycky tak úchvatně teatrální... ()
Nemam rada sokujici vizualitu filmu Jana Svankmajera, ale tenhle film ma i jine vyrazne momenty ve scenari a vykonech a proto davam tri (a pul). ()
Šílený, místy dost nechutný film (stejně jako jednotlivé filmové postavy) - překvapivě to má i určitou dějovou linii - opakující se scény s masem a vnitřnostmi na mě působily spíše nudně a negativně - na druhou stranu je to na naše poměry dost odvážný a originální počin. ()
Český hororový film z dílny J. Švankmajera podle motivů z povídek E. A. Poea a markýze de Sade. Jméno autora a jeho známá filmografická stylizace, svérázné umělecké vyjadřování a smysl pro absurditu dává divákovi na vědomí, co od Šílených může očekávat, avšak přesto mnohý je zajisté překvapen autorovou nevšední bizarní fantazií. Režisér se pochopitelně věnuje kromě samotného příběhu plného evidentně psychicky narušených osob, jeho filmařským specialitám, tj. podivné neobvyklé detailní záběry na běžné subjekty a ve formě krátkých intermezz za zvuku břinkavé hudby zde naplno rozvinul svou obsesi z masa. Děj příběhu se skládá ze dvou plynule propojených částí, v první se seznamujeme s hlavními postavami, velmi excentrickým Markýzem (dokonalý J. Tříska, z jehož výbušného smíchu běhal mráz po zádech), jenž na své rezidenci ve sklepení pořádá divoké a zvrácené antikřesťanské a sexuální orgie, a duševně chorým Jeanem Berlotem (neméně dobrý P. Liška), jenž se ve druhé části stává dobrovolným chovancem ústavu pro choromyslné s velmi neobvyklými metodami léčby. Ve vedlejších rolích zaujali P. Nový, jako nemluvný Markýzův sluha a také perfektní J. Dušek a M. Huba, jakožto dva psychiatři s diametrálně odlišnými pohledy na metodiku léčby choromyslných. Zcela jistě se jedná o nesmírně působivý snímek, zřejmě Švankmajerův nejlepší. Vše je dostatečně šílené, stejně tak jako musí být autor tohoto díla. ()
Herecká elita sa zišla, aby nám ukázala kumšt slobody bláznov. Námet zaujímavý, scenár ostrý a Tříska strach naháňajúci, zapamätateľný pre svojský smiech. Obľúbenec Huba opäť raz nesklamal. Kto sklamal je Liška, lebo reku jeho Jeana som mu neveril. On fakt nevie hrať takéto náročné role. Aj Geislerová, ktorá dostáva minimum priestoru, ho hravo prehráva. Na české pomery je to hodne netradičný film. Jeho silu i slabosť skvele vystihol komentátor tron. Nechcem ho vykrádať. ()
LFŠ 43 (Film 25): Tříska v roli markýze (De Sade?) je naprosto dokonalý. Málokterý český herec by zvládl odříkat sáhodlouhé filozofické monology o církvi, bohu, náboženství a přírodě aniž by působil směšně či nudně. Zbytek ansámblu mu pak hraje druhé housle (i když někdy i ty dokáží pěkně zahrát, viz. Dušek parodující sám sebe). Záměrné neukotvení děje do jednoho časového období (ve filmu je zároveň počítač a koňské spřežení) není vůbec na škodu, co ale vyloženě otravuje jsou Švankmajerovy signature surrealistické předěly, které si autor nebyl schopen odpustit. Někde v Šílení se skrývají dva velmi dobré filmy, jeden hraný, filozofický horor a jeden animovaný jinotajný kraťas. Bohužel to dopadlo jak když Rachel v přátelích dělala dort s hovězím a pudinkem, dohromady to prostě nepasuje. I přesto je Šílení jedním z nejlepších českých porevolučních filmů. ()
Na úvod bych jen ráda poznamenala, že tento film se mi nezdá být hororem. Vlastně ani nevím, kam přesně ho zařadit - možná někam do psychologických? Nicméně tak jako tak dávám "jen" tři hvězdy. Proč? Možná proto, že se mi dobré tři čtvrtiny filmu chtělo zvracet, u tancujících kotletek lezoucích z těla Ježíše jsem prskala smíchy. Celý film mi nedal dohromady celek, spíš bych to viděla na řadu po sobě jdoucích více či méně zdařilých obrazů a scének, které mi do sebe moc nezacvakly. Ovšem když pominu tento fakt, jsou Šílení vlastně povedení a krásně absurdní až roztomilí. ()
Na můj vkus z toho až moc čouhá fakt, že jde o slepeninu několika Poeových povídek, de Sadeho a kdovíčeho ještě... ale naštěstí mě to neznudilo až tak moc, takže jsem vydržel do konce a některé zábavné scény si určitě zapamatuju nadlouho... ale jinak, říkám vám to furt - na Poea mi nesahejte! ()
Film na mě udělal dojem, nejen hereckými výkony, použitými povídkami (E.A.Poe byl dobrý povídkář:-)), ale také i scénami s vnitřnostmi a masem. ()
Tak tenhle film ve mě zanechal hluboký dojem, naštěstí a narozdíl od mnoha lidí pozitivní. Pro mě naprosto geniálně vyjádřená myšlenka nebo skupina myšlenek, oslavující lidskou svobodu, nezávislost a sexualitu. Jak fyzickou, tak i psychickou. Promyšlené, procítěné a zároveň drsné, místy nechutné a dekadentní. Autor má nepochybně problém s jistou formou sexuální deviace(alespoň podle mého), ovšem vyjadřuje ji filmem a tím pádem neškodně a vskutku geniálně. Jako umělec tvoří umělecké dílo a to jak výtvarné a plastické, tak dějové, filmové. Nadchlo mě to a potěšilo mě, že i v českých vodách se najde sem tam někdo odvážný nebo naprosto šílený. Ať je to jak chce...tohle nekonvenční a kontroverzní dílo má můj obdiv. ()
Červené závěsy a trpaslík. To musí být Lynch. Není. Je to vidět, ale přesto je to nádherně úchylné..... ()
Nepamätám si že by niekto tak výborne pracoval s uhlom objektívu kamery a rovinou očí, stop-motion animácia, weirdové hudobné motívy atď; výtvarne je to umelecký majsterštik par excellence, ale mám z neho zmiešané pocity. Avantgardný Švankmajer tu predostiera realisticky skazené dielo prechádzajúce k prvkom surrealizmu. Krásne zobrazil boj o duševné zdravie, ktoré je v reáliách filmu pretavené a redukované do holého boja o moc a nadvládu v uzavretej skupine, čiže by mohlo byť poňaté aj ako vedecká štúdia opúšťajúca hranice art- filmu a zábavného priemyslu, mieriaca do sféry sociológie a psychológie, podobne ako vo filmových presahoch intelektuálneho nestora Michaela Hanekeho, ale u Švankmajera zostáva len pri náčrtoch, náznakoch, motívoch a témach. ()
Co bylo na filmu opravu šílené byl snad jen smích Jana Třísky, který je skutečně velmi těžce popsatelný, možná stejně jako smích Mozartův. Film trpěl určitou nejasností, neurčitostí či nedotažeností, příběhu i vlastních záměrů tvůrců. Pouze částečně vycházel z E. A. Poea (Metoda Dr. Téra a Péra aneb blázinec na ruby). Poněkud mimoidně působila milostná romantická vložka, která se v předloze vůbec nevyskytuje. ()
Starosvětsky provokující film pro diváky s mozkem... ()
Šílený Šílení. A Švankmajer je zcela jistě šílenec. Animace mě doháněly k totálnímu šílenství a přežil jsem to jenom díky tomu že Aňa Geislerová je šíleně dobrá herečka a zbaštil jsem jí úplně všecko ;-) ()
Jsou skuteční blázni ti, kdo jsou zavřeni v ústavech, nebo ti, kteří je tam zavírají? Je horší Bohem pohrdat, nebo v jeho jménu páchat světské hrůzy? Je větší riziko zneužití absolutní svobody, nebo svrchovaných pravidel? Všechny tyto otázky řeší film Šílení. Přímou odpověď nedává, jen k ní diváka směřuje prostřednictvím nebohého Pavla Lišky, hozeného mezi vyšinutce všech typů. Bizardní a skvěle zahraný snímek (hlavně Jan Tříska a Martin Huba) vás donutí zapochybovat o tom, že vše zavedené je správné. Sdělení filmu je nečekaně těžké a forma rozhodně nesedne každému. Ani já se nemůžu zbavit rozporuplných pocitů, ale 'něco' na tom filmu rozhodně je. ()
Vítězný pochod masa za šílenosti lidstva v opojení a zvědavosti, co skýtá terapie číslo 13. Nejlepší Třískova role. ()
Opět to kazí trapná Geislerová. Trapná, nudná, namyšlená a povrchní herečka, která není ničím zajímavá a film kvůli ní ztrácí na kvalitě. České lvy i díky ní ztrácí na kvalitě, když oceňují takovouhle rádoby herečku. Jsou tisíce lepších hereček... A Tříska s Liškou taky nic moc... ()
Úvodní monolog a nicneříkající hrátky s masem, očima a jazyky mi kazí jinak výborný dojem z tohoto filmu. ()
Jana Švankmajera nejen já velmi uznávám, ale přiznám, že jeho umění je trošku hůře stravitelné sousto. Tento film je jeho důkazem. V filmu je sice kolikrát dobrý nápad, který diváka dostane, ale nechápal jsem, proč vlastně celou dobu ve filmu chvilkama pochoduje maso:-) Líbila se mi hodně role Jana Třísky v roli Perrem Markýze deSade a čekal jsem, co z toho vyleze. Nakonec jen to co se dalo čekat, že postava Markýze je jen výplot mysli chorého člověka. Nevím, fakt nevím jestli se mi tento film líbil nebo ne. Já se spíše přikláním na stranu lidí, kteří Švankmajera obdivují než zatracují, ale pro tento film dávám známku "dobrá". ()
Reklama