Režie:
Marc RothemundScénář:
Fred BreinersdorferKamera:
Martin LangerHrají:
Julia Jentsch, Alexander Held, Fabian Hinrichs, Johanna Gastdorf, André Hennicke, Florian Stetter, Maximilian Brückner, Johannes Suhm, Lilli Jung (více)Obsahy(2)
Režisér Marc Rothemund není první, kdo na filmové plátno převedl drama posledních dnů členů ilegální skupiny Bílá růže. Na začátku 80. let vznikly dva filmy inspirované těmito událostmi, jejichž autory byli režiséři Michael Verhoeven a Percy Adlon. Rothemundův snímek předčí tyto poměrně akademické filmy tím, že režisér si za ústřední hrdinku vybral postavu Sophie Schollové, skrze niž se mu daří drama sugestivně přiblížit. Tomuto silnému filmu o osobní statečnosti několika mladých studentů dominuje autentický projev Julie Jentschové v hlavní roli. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (157)
Na „životopisné“ dramata musím mít opravdu náladu a moc často je tedy nevyhledávám. Celkově vzato nic proti nim nemám, ale přece jenom když už mám volný čas, tak dávám přednost hororům. Nicméně tento film si získal mou přízeň a to nejenom svou náplní, ale především sympatickou ústřední hrdinkou. Teď se nechci bavit o výborné Julii Jentsch – ta předvedla skvělý výkon, ale celkově o Sophii Scholl, jako o člověku. Až do poslední chvíle neustoupila ze svého přesvědčení a bránila svou ideologii. Být v té době, tak asi taky skončím před nacistickým tribunálem. Za to má můj obdiv. Tvůrci tohoto filmu si vedli na výbornou a divákovi nabídli nejen poutavý příběh, ale i velice zajímavou (pochmurnou) atmosféru. Dalo by se říci, že vytěžili ze svého díla téměř maximum možného. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film . . . . . . . . . . Zlatý Medvěd - výběr ()
Mé první setkání s Julií Jentsch nemohlo dopadnout (o mnoho) lépe. Komorní drama o střetu mladistvého zaujetí a idealismu s tragickou realitou a také o nekončícím vzdoru proti zrůdným myšlenkám ýbrmenšovských šílenců pozvolna graduje až k očekávanému, ale přesto strhujícímu závěru - navrch "ozdobeného" výpravou adekvátní závažnosti věci. "Předzávěrečné" scény z takzvaného lidového soudu jsou mrazivým mementem znásilnění nade vše svaté myšlenky boni et aequii ve službách...prostě zla, jinak to označit nelze. Snad se jednoho dne dočkáme podobně kvalitního snímku z naší, podobným - ale pro změnu rudým - hnusem prolezlé minulosti... A snad se konečně poučíme. Závěr a zatmívačka jsou výtečný nápad a na mě osobně působí silněji než nějaká naturalistická tečka. Idea nenásilného odporu je tak zachována až do konce... Nejen za to dávám 90%. ()
Hned na začátku mě překvapila svižná režie vídaná spíše u současných thrillerů než u historických dramat podle skutečných událostí. Vyloženě akční hudba podbarvující odvážný odbojářský čin – ve vážně míněném filmu z druhé světové války? Jestli to funguje, proč ne. Snímek je díky tomu více přístupný mladšímu publiku, ačkoliv pochybuji že by mu bylo určeno primárně. Po slibném úvodu se film mění v nekončící dialog, který naštěstí začne vážně nudit teprve těsně před opět vyhroceným finále. Problémem je, že vybrané téma – jakkoliv humánní myšlenku nesoucí – není dostatečně silné pro udržení pozornosti i během nikam nevedoucích proslovů – jak se to dařilo Konferenci ve Wannsee. Poslední dny mě jednoduše nedokázaly vtáhnout, jejich budování atmosféry výhradně za použití „osudové“ hudby bych se nebál označit za laciné, přesto mě film bavil a dokázal podnítit můj zájem o dané téma. Takže cíl splněn, hurá, jdem domů? Ale kdepak, tady bylo rozhodně zaděláno na víc, čtyři hvězdičky nakonec vybojovala hlavně Julia Jentschenová svým přesvědčivým výkonem. 75% Zajímavé komentáře: Faye, liborek_ ()
Úplně omračující byly dialogy mezi Sophii Schollovou a Robertem Mohrem o svobodě, demokracii, svědomí a zákonech. Garantuji vám, že tuhle část filmu si pustím ještě několikrát. Ze zveřejněných archivů Stasi v roce 1989 víme, že pře mezi Sophii Schollovou a Robertem Mohrem o tomto trvala hodiny !! Vůbec bych chtěl vidět do myšlenek Roberta Mohreho co k Sophii ve skutečnosti cítil, zdali vůbec něco, můj subjektivní pocit je, že její názory respektoval a přemýšlel o nich. A co jsem cítil k Sophii já ? Úctu, respekt, obdiv. Její odvaha a vnitřní síla udělala z mého srdce tlučíčí zvon. Historicky věrný film co donutil k činosti současně můj mozek i emoce a to se vskutku nestává často. Nedá mi to, abych svůj koment nezakončil výpovědí kata Sophie Scholl - "Ještě nikdy jsem neviděl nikoho umírat tak statečně." A úplnou tečku mého komentáře řekl už Hans Scholl citací z Goetha: Navzdory všem mocným vytrvat. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $680,331║Tržby Celosvetovo $10,802,767 ║ ()
Studentské hnutí „Bílá růže“, které se zabývalo především výrobou a rozšiřováním letáků proti nacistické vládě. Idealismus mládí toužící měnit ten ideologií zmanipulovaný svět. Celý film je v podstatě jeden dlouhý výslech. O to nepříjemnější, že netušíme, ani my ani Sophie, co vypovídá její bratr, který byl zatčen společně s ní. Nevíme, jak moc se s přibývajícími otázkami odchylují od společně připravené verze, zvlášť poté, kdy domovní prohlídka přináší jasné důkazy proti nim. Výslech, který se postupně mění na výměny názorů mezi Sophii a vyšetřovatelem. „Já bych to stejně udělala znovu, abych změnila váš špatný názor na svět. Podle mého neměnného názoru jsem udělala pro můj národ to nejlepší. Nelituji toho a chci za to nést následky.“ Vynikající Julia Jentsch, kterou zatím znám jen z filmu „ Občanská výchova“, ale pokusím se to napravit, a působivá hudba. A pokud nepatříte k těm, kteří už dopředu odsuzují německé filmy, jen proto, že jsou německé. Tak si rozhodně tenhle film nenechte ujít. ()
Tento film se opírá o historická fakta a dosud nezveřejněné výslechové protokoly….. PŘÍBĚH:***je to politika. Důvodem uvěznění je politický názor. Velezrada, napomáhání nepříteli. Hrdinství? Mladická nerozvážnost? Já Vám nevím. Umřít pro pravdu je hezké, odvážné, ale… Když Sophia mluví, je jasné, že její IQ převyšuje většinu populace (asi i mé). Dojetí nepřichází. Odboj vnímám trochu jinak. / HUMOR:ne./ AKCE:ne./ NAPĚTÍ:***to si pište! Každá ilegální činnost přináší napětí. Výslechy? Tady nevím. Sebevědomá Sophie ve mně neprobouzí žádné emoce. Soudní proces je jiný než známe. Nevychází z něj to napětí ,,kdy nevíte“. Tady totiž víte./ Nudné prostředí, zajímavá J.Jentsch a oživení v postavě hlavního prokurátora (tady byly emoce!). To ostatní – normální. ()
V jednom citátu se říká : "Jedinou obranou proti nesvobodě je prostá lidská statečnost." A já jsem po zhlédnutí dlouho seděla a přemýšlela jsem o sobě, jak bych se asi zachovala já v její situaci a jejích 22 letech. Velmi silný zážitek, už jen když přihlédnu k tomu, že se jedná o skutečnost pro nás už téměř z dávné minulosti, která v tomto dramatu v plné síle znovu ožila. Perfektní zpracování, dialogy a herecký výkon hlavní představitelky Julie Jentsch, kterou jsem tady zaregistrovala poprvé. Neznala jsem hnutí Bílá růže a neznala jsem ani Sophii Scholovou. Díky moc za takové filmy. A přidávám se ke komentářům kajdy.l a Enšpígla. ()
Soudní film o protinacistickém odboji skupiny německých studentů, kteří šířili protihitlerovské letáky a byli za to zatčeni a tvrdě potrestáni. Věčný boj idealistů s totalitní mocí je vždy zajímavým tématem, ať už jde o Kozinu, Galileiho, Fučíka nebo Sophii Scholl. I když film nenudí, v omezeném prostoru vyšetřoven gestapa, vězeňských cel a soudní síně se dá napětí generovat jen ze souboje idejí. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=XM5A4ETW_Io ()
Velmi zajímavé téma - boj proti nacizmu a za ukončení války uvnitř samotného Německa, je hlavním kladem tohoto filmu, který pro mě nebyl zpracován nijak výrazně dobře. Herecké výkony mi přišly dost průměrné včetně tolik vychvalované Julie Jentsch, lepší byl jen soudce a ten třetí odsouzený, a samotné zpracování bylo hodně televizní. Nicméně jako film ukazující i jinak smýšlející němce je to příjemné osvěžení v pohledu na druhou světovou válku. ()
Poslední dny Sophie Schollové patří přesně k tomu druhu snímků, které sbírají hvězdičky za své téma a hlavního hrdinu. Tou je skutečná odbojářka popravená za protinacistickou činnost. Přestože se mi film v celku líbil, měl jsem a mám pocit určité schématičnosti ve zpracování a pohledu na Sophii Schollovou. Nemám nejmenší problém s výkonem Julie Jentsch, spíš s tím, co jí předepisuje scénář. Po drtivou většinu stopáže filmu je její hrdinka jednoduše statečná, nevypadne z role a s výjimkou dvou momentů nedává najevo své emoce, ačkoliv je v bezvýchodné situaci a hrozí jí jen to nejhorší. Téměř stále se usmívá a velmi rychle reaguje na verbální útoky vyšetřovatele. Četl jsem před časem řadu skutečných příběhů našich odbojářů a o jejich anabázi v nacistických káznicích, na gestapu, před německými soudy a posléze v koncentrácích. Gestapo a státní soud v Berlíně představovaly velmi dobře fungující mašinérii, která měla souzené zlomit a zničit. Vždycky pochopitelně nebylo nutné vyšetřované fyzicky mučit, někdy se přiznali dobrovolně. Metody byly ale v celé Říši podobné a k fyzickým trestům, výhrůžkám a nejrůznějším druhům mučení nebylo nikdy daleko. Aby si Schollová dovolila výchovnou přednášku svému vyšetřovateli o přednostech demokracie a hříších totalitního Německa a později totéž v menším vydání provedla i nechvalně proslulému Rolandu Freislerovi jako předsedovi státního soudu mi přijde značně nepravděpodobné, byť detaily ohledně soudu s Bílou růži neznám. Lidový soud v Berlíně ale dokázal zlomit i velmi tvrdé soupeře, mimo jiné se pod Freislerovým řevem hroutili zkušení váleční velitelé při soudu s Hitlerovými atentátníky nebo komunističtí odbojáři zvyklí na dlouholetou ilegalitu a tvrdou konspiraci. Zkrátka a dobře mi to přijde trochu moc školometské a předvídatelné. U nás to zní možná svatokrádežně, ale to už jsem měl pocit většího ztotožnění a reality při četbě Fučíkovy Reportáže psané na oprátce. (Pochopitelně necenzurované verze.) Celkový dojem: 65 %. ()
„Brzy budete stát Vy na tomto místě..“ Komorní bitva mezi nezlomnou mocí svědomí a červenou knihou říšských zákonů. Její výsledek je předem dán, ale válka za svůj konec poděkuje té, co v ní padla. ()
Karel Čapek kdysi napsal, že největším prokletím moderní doby je danajský dar ukvapených generalizací. "Schopnost" vidět svět černobíle poznamenala osudově naše vnímání dějin dramatického i krvavého nedávného XX. století. A náš pohled na německou skutečnost, pohled v mnoha ohledech vnějškový, pohled sebestředný bývá i dnes, více než šedesát let po válce, u nás prolamován jen zřídka. Gorbačevovská lidová diplomacie někdejšího společného evropského domu je v tomto případě především věcí připravenosti přijímat poučenou kritickou německou sebereflexi a v tomto ohledu také se naučit doceňovat skutečnou německou protinacistickou rezistenci. A to nejen tu známější exilovou, ale i tu u nás téměř neznámou vnitroněmeckou. Skupina BÍLÁ RŮŽE, jedna z nejvýznamnějších, složená ze studentů mnichovské univerzity, je nejvýrazněji symbolizována fascinujícím sourozeneckým duem Schollových. Jejich hrdinství a statečnost, které nepřerostly do otevřeného ozbrojeného odporu, vyhovuje rozpolcenému německému naturelu nejvíce. V proslulé vnitroněmecké anketě posluchačů ZDF o nejzasloužilejších Němcích všech dob obsadili tito mladí lidé čtvrté místo - za Bismarckem, Lutherem, Marxem a před Willy Brandtem. Asi ne náhodou. Film, který dokázal ojedinělým způsobem sloučit dokument s výsostným uměleckým ztvárněním, nezatírá nic ani v detailech. Julia Jentschová, dnes již světově proslulá mladá německá herečka, své Sofii dává vše, co ji bylo naděleno: pevnost vůle jen na okamžik obnažuje zoufalství, bezmoc, nezkušenost dospělosti, která ještě nepřekonala zcela strázně a nejistoty dívčího věku a je podpírána silným intelektem, pevným, neochvějným humanistickým přesvědčením, myšlenkovou silou, která dojímá svou nepřemožitelnou bezbrannností a dívčí křehkostí; fascinuje, dojímá i posiluje. Tato obdoba Rusky Zoji Kosmoděmjanské, naší Marušky Kudeříkové nebo jiné slavné protihitlerovské Němky Anne Frankové se stala a je také dnes - a zřejmě i pro budoucnost - symbolem nadčasového lidství (kdybycho měli hledat obdobu skupiny BÍLÁ RŮŽE, nalezli bychom ji asi nejvýstižněji v levicové mládežnické skupině PŘEDVOJ). Posledních devadesát šest hodin života sourozenců Schollových, doba, po kterou můžeme nahlížet do dusné atmosféry hitlerovského Německa, smiřujícího se právě svou zoufalou křečí s tzv. totální válkou, je dokreslována a zvýrazňována dalšími pozoruhodnými výkony představitelů druhé strany - vyšetřujícího a svým způsobem slušného kriminálního inspektora Mohra, Sofiiny dvounoční spolubydlící ve vězeňské cele i vskutku zrůdně úderným šéfem samozvaného tribunálu zločineckého tzv. lidového soudu Rolandem Freislerem, který ozvěnou připomene jiného neméně odporného psychopatického vraha v taláru - Josefa Urválka, vraha Milady Horákové, Záviše Kalandry a mnohých, přemnohých dalších. Dlouhé periody vypjatých dialogů - film chce být a v mnoha ohledech také je dokumentem - jsou vyvažovány úsečně údernou hudbou ilustrující nezvratnost fatálních okamžiků předcházejících zatčení i vraždě popravou na gilotině. Naše vyprahlá současnost, tolik postrádající i poplivávající nenahraditelné, životně potřebné pozitivní hrdiny i hodnoty, jednu z těch zvláště potřebných nesporně nalézá v sourozencích Schollových. Na okamžik se chce věřit, že věčnost i život na výsostech nejsou jen snem a touhou, ale i průkaznou skutečností. Tak živí a dojímající jsou a zůstávají dívka Sofie Magdalene i její přátelé více než půlstoletí po své nedobrovolné smrti. () (méně) (více)
Filmová očista nemeckého národa pred krutosťami, ktoré páchali počas druhej svetovej vojny. Veľmi, veľmi dobrá konverzačka z tohto obdobia, zručne a pútavo natočená, atmosféra je hustá až do posledných minút a herci sú naozaj hodní svojho remesla. Príbeh jednoducho, no výstižne poukazuje na otázku spravodlivosti a ľudskej morálky, dialógy sú pútavé a záver nemohol byť veľavravnejší. 85%. ()
Pokud umí Němci točit nějaké filmy, tak jsou to ty s válečnou tématikou. Na tomto poli jasně vévodí. Moc povedený snímek s přirozenými výkony hlavních představitelů, zvláště pak Julie Jentsch. Skoro celý film je tato odvážná hrdinka vyslýchána a i když zřejmě tušíme, jak to celé skončí, tak přesto čekáme, jak to vlastně dopadne. Naprosto mě dostal soudní proces, ve kterém je krásně znázorněno, co to nacismus vlastně byl a že hodně z nich, kteří v tomto zlu žili, věděli, že to není správné, litovali, možná i trpěli, ale přesto bylo nemožné se tomu postavit. ()
Velmi slabý film s jednoduchým poselstvím. Nacionální socialismus je zlý, áno. ()
Jedna z dalsich vynikajucich nemeckych dram z obdobia druhej svetovej vojny, kde som hrdinke Sophie drzal palce, aj napriek nazvu, ktory mi napovedal nieco zle. Napinavy rozhovor Sophie s jej demokratickym zmyslanim s nacistickym policajtom Robertom Mohrom nemal chybu, pretoze na jej nazory o zabijani Zidov alebo slobode slova nemal Mohr ani poriadny argument, rovnako ako slova jej brata na sude proti nasictickym sudcom. Proste toto bolo nezabudnutelne asi tak, ako rozhovor Al Pacina a Roberta De Nira v krimi drame NELITOSTNY SOUBOJ (1995) a preto ma tento film u mna 100%... 02.07.2010 _______ Julia Jentsch - (Sophie Magdalena Scholl) +++ Gerald Alexander Held - (Robert Mohr) +++ Fabian Hinrichs - (Hans Scholl) +++ Johanna Gastdorf - (Else Gebel) +++ André Hennicke - (Sudca Dr. Roland Freisler) +++ Anne Clausen - (Traute Lafrenz) +++ Florian Stetter - (Christoph Probst) +++ Hudba: Reinhold Heil, Johnny Klimek +++ ()
Gudaulin ma múdro poučil, ako veľmi môže byť tento film vzdialený od reality :-) Napriek tomu sa mi páčilo jeho spracovanie - zdalo sa mi také odosobnené, takmer dokumentaristické, až na mňa o to viac vplývalo (asi ako píše Ripo). Akoby postrádalo silnejšie prejavy emócií, všetko bolo také... triezve až chladné. Možno o to viac, že mi tvorcovia nepodsúvali srdcervúce scény rovno na lopate, hľadala som emócie za tvárami plnými sebaovládania... Oukej, zmanipulovali ma, dostali ma a dávam 5*, lebo sa mi fakt páčilo :-) Ale manipulujú nás takisto iné filmy o druhej svetovej, len pre zmenu opačnými metódami. ()
Už je to dlouho, co jsem četla knížku o Bílé růži, tehdy to na mě silně zapůsobilo. Filmové zpracování vlastně vynechává celou organizaci a působení skupiny, začíná krátce před zatčením a věnuje se převážně sourozencům Schollovým, především Sophii v podání skvělé Julii Jentsch. I přes filmovou zkratku se podařilo do filmu dostat to podstatné - silnou osobnost mladé dívky, která byla neskutečně pohotová a silná. ()
Reklama