Režie:
Hector BabencoScénář:
Leonard SchraderHrají:
William Hurt, Raul Julia, Sônia Braga, José Lewgoy, Milton Gonçalves, Luiz Serra, Wilson Grey, Fernando Torres, Sergio Kato, Antônio Petrin, Miguel FalabellaObsahy(1)
Ač se tento legendární film odehrává celý za zdmi věznice, zároveň příkře vybočuje z linie tradičních „vězeňských" snímků. Malá cela v kterémsi jihoamerickém vězení se stala výsostným dramatickým prostorem, v němž rozehrává vzrušující a jímavý příběh dvojice naprosto odlišných mužů. Homosexuál Molina je v cele po mnoha letech jako doma. „Cizinec“ Valentin se k němu dostává s vidinou mnohem kratší perspektivy: odhodlaný bojovník proti zdejší diktatuře nemá velkou naději na přežití. Muži udiveně nahlížejí do svých odlišných světů: Molina s obdivnou úzkostí sleduje Valentinův sebezničující boj o život a revolucionář se zase zvolna noří do vysněného, romanticky únikového příběhu, který mu gay přehrává, a poznává tak možnost fantazijního úniku za vězeňské mříže. Exkurze do cizího života oba obohatí o novou zkušenost... Hector Babenco zvládá omezený prostor cely s režijní bravurou opravdového mistra. Kontrast mezi reálným a vysněným světem dodává snímku zvláštní napětí, podpořené strhujícími hereckými výkony. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (66)
Film z vězeňsdkého prostředí, který nám toho ale o jihoamerických věznicích moc neřekne, protože se věnuje hlavně mezilidským vztahům a psychice. Je dost těžké popsat nějaký hlavní motiv, protože se jedná o celkem obsáhlé, nebojím se říct, postmoderní dílo. Někomu možná bude vadit, že se film odehrívá jen v jedné cele (a nějakém kýčovitém filmu) ve velmi pomalém tempu. Ale díky tomu jsem si dokázal vytvořit jakýsi vztah k postavám, i když nebyl tak silný jak bych čekal. Velmi výrazné byly výkony obou herců, znichž musím vyzdvihnout Williama Hurta, jehož homosexuální role byla asi nejpřirozenější, jakou jsem kdy viděl. Možná i proto, i když jsem se nejdříve přikláněl k nižšímu hodnocení, dávám nakonec pět hvězd. ()
William Hurt a jeho velmi výrazný individuální herecký výkon. Bohužel, snímek mě v komplexním měřítku moc neoslovil. ()
Vždy mě překvapí, jak správný režisér dokáže natočit tak působivý film v tak omezeném prostředí.U dvanácti rozhněvaných mužů to byla jedna kancelář, zde je to pro změnu jedna cela.Čas od času mě ale film nudil, a občas mi některé rozhovory neseděly, nebo přišly i zbytečné .....ale v podání excelující ústřední dvojice se nemohu ani příliš zlobit, přičemž William Hurt knockoutoval všechny ostatní filmové homosexuály. ()
Jak plyne čas tak stísněná vězeňská cela, kdesi v Brazílii přestává být tolik stísněná díky Molinovým fantaskním únikům z reality. Jejich společná kobka se stává tím více útulnější, čím více se její dva obyvatelé začínají sbližovat. Škoda nataženější stopáže, protože svižnější tempo by filmu rozhodně prospělo. "It taste like dog piss." 3,5/5 ()
Kdo by to byl řekl, že spoluvězeň Wiliama Hurta Valentin, je Gomez z Addams Family. Vůbec jsem ho nepoznal a možná o to víc na mě zapůsobil . O Hurtovi netřeba psát, to se musí vidět. ()
Film, ktorý sa takmer celý odohráva vo väzenskej cele, z ktorej jediný únik je únik do sveta fantázie, v tomto prípade do sveta gýčového filmu. Žiaľ, ani ten únikový svet nie je o nič zaujímavejší ako prostredie tej malej cely, takže som pri sledovaní prežíval takmer 2-hodinovú nudu. Jediné, čo ma z nej vytrhlo, bolo pár okamihov týkajúcich sa hnutia odporu a potom ešte výborný záver. Mimo toho už môžem pochváliť akurát skvelý výkon Williama Hurta v neobvyklej role (Oscar), ten ma ešte nikdy nesklamal. Okrem jeho nezáživnosti mi na filme prekážala aj tá všadeprítomná strojenosť a umelosť, mám pocit, že musel byť zastaraný už v čase vzniku (nič na tom nemení ani tá prelomovosť ohľadom homosexuality). Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. ()
No to byla nudná a dlouhá podívaná. Vsuvkový film byl odpad odpadů, navíc je tam úplně zbytečně. Nosný příběh neutáhne ani hodinu. Na jihoamerické vězení je to neuvěřitelně měkké. Hurt je celkem ok, hvězda za něj, a druhá za aspoň náznak závěru. Poslední minuta je ale opět odpadová. ()
Tohle je nadherny film s nadhernym pribehem. Opet jedno misto a dva lide a jejich pomalu vznikajici a silici vztah navzdory jejich zakladnim odlisnostem. Obe hlavni role vyborne ztvarnene. ()
Vynikající snímek, překvapující svou bohatostí vzdor prostorové jednotě vězení… Babenco tematizuje smysl (nejen filmového) vyprávění jako úniku z reality, a zamýšlí se nad vztahem reality a fikce, uvnitř a venku, dvou různých historických epoch, dvou odlišných žánrů, dvou rozdílných lidí, ... ()
Tento film mi vyhodilo hneď medzi prvými pozíciami, keď som si na stránkach csfd v rebríčkoch chcel pozrieť zoznam najlepších filmov produkovaných Brazíliou. Fakt, že zbožňujem väzenské drámy, ma k pozretiu Bozku pavúčej ženy v momente presvedčil. No nebolo to to pravé orechové a ani oscarový výkon Wiliama Hurta tie dve hodiny viac-menej nudy nezachránil. PS: "Ak máš kľúče k tým dverám, s radosťou Ťa budem nasledovať…inak si budem unikať svojím vlastným spôsobom." ()
I po letech má film stále co říct, i když je ten časový odstup znát, životní role Williama Hurta, nemám více co dodat, kdo neviděl, ať se podívá … 7878 ()
Původní El beso de la mujer araña od Manuela Puiga pohází z období divokých politických změn Reorganización Nacional a samotný film byl natočen rok poté, že se Aršentina jakžtakž vrátila do normálu. Spjatost s místní situací je v Kiss of the Spider Woman patrná, nicméně vzhledem k tomu, že nevypráví okolnosti špinavé války, ale osobní příběh dvou vězňů, který by se mohl odehrávat za jakéhokoliv jiného režimu, tak může snímek nabídnout kvalitní zážitek i bez hlubšího poznání problému - ostatně s podobnou historickou skutečností měla či bohužel stále ještě má zkušenost většina současných zemí. Na osobní rovině jde pak o střet dvou zrcadlících se světů - mladého odbojáře Valentina vězněného pro vzdor vůči režimu a bezstarostného a citlivého homosexuála Molinu odsouzeného za sexuální činnost s mladistvými. Typicky s vývojem post-boomové literatury v Jižní Americe pak film z knihy přebírá Molinovo převyprávění dějů filmů, čímž přidává do narativní stránky kinematografické vrstvy (jak je vidno např. u Nony Fernández) a obecně propojuje literaturu s filmem (též třeba u Fernanda Valleja). Filmové zpracování je pak vlastně jen návrat ke kořenům knihy, jakkoliv se z těch několika filmů vyprávěných v knižním originále objeví v celé kráse pouze propagandistický snímek o lásce Francouzsky a nacistického důstojníka - zřejmě částečně (jakože dost částečně) založený na snímku Paris Underground z roku 1945. V samotném filmu je úsměvné sledovat všechny ty portugalské nápisy vzhledem k jazyku originálu, ale ona hádám není moc sranda natáčet si v 80. letech film v Jižní Americe. Zvlášť takový, který je skutečně povedený. Jako tento. Který, jak zmiňuji výše, je založený především na interakci dvou protipólů a chytře napsaném vztahovém vývoji okořeněném o nacistický film a trochu diktatury. ()
"The nicest thing about feeling happy is that you think you'll never be unhappy again." Pavúčia žena s dokonalou slzou stekajúcou po líci, zašlá filmová teatrálnosť nacistickej propagandy slúžiaca ako úlet od drsnej väzenskej reality, dva vynikajúco vykreslené charaktery v jednej cele a ich nesmierne ľudská, emotívna interakcia.. Môj silný filmový zážitok, depresívny, dojímavý, nezabudnuteľný. ()
Musím říct, že William Hurt je velmi realistické zlatíčko. Ale celkově se mi kniha líbila mnohem víc. Bylo v ní víc filmu. Ovšem je velmi komplikované porovnávat knihu a film, jsou to dvě jinak zaměřená média. Nejspíš se na mém nízkém hodnocení podepsala i špatná kvalita záznamu, který jsem zhlédla. ()
Sice mě to připomíná komorní drama.ale nebyl to můj šálek kávy,chyběl mě tam hlubší a propracovanější děj,více emocí a hravějších obrazů..Ale William Hurt zahrál skvěle. ()
Po úmrtí herce Williama Hurta jsem se rozhodl podívat se konečně na Polibek, za který dostal Oscara. Jeho podání ubohé buzny, jak se jeho postava sama nazývá, je opravdu věrohodné. Scénář má velmi zajímavou strukturu, a staví do popředí vzájemný vliv na proměnu obou hlavních charakterů ve sdílené cele - odbojář a realista (rovněž skvělý Raul Julia) se učí snít, slaboch a snílek (Hurt) se naopak rozhodne ke konfrontaci se skutečným světem. Tomu konceptu nemám co vytknout, a mohlo z toho snad vzniknout vězeňské drama jako Motýlek, nebo Než se setmí - jenže nevzniklo. Tento snímek u mě sráží snad až o dvě třídy to zdlouhavé vyprávění příšerného německého filmu, kterým Hurt krátí chvilku svému spoluvězni skoro celou první polovinu - to je přes styčné body s hlavním příběhem ukrutná slátanina k nevydržení. Tohle se celkově dalo rozhodně udělat vynalezavěji a divácky vstřícněji, takže ač si odnáším námět k zamyšlení, u samotného sledování jsem se dost trápil. ()
Film s velkým F. ()
Skvělé herecké výkony, zajímavé téma situované na 5x5m2, po skoro celou dobu filmu a přesto nenudí. A proč by i ten nejobyčejnější filmový příběh politického rázu nemohl mít pravdu? Svoboda není vždy tou pravou variantou, a pro každého!. Viděno 2D, 80% ()
Osobně mi k vězeňskému prostředí sedí spíše akčnější a napínavější atmosféra à la Felon, Shawshank případně Prison Break, takže jsem si koncem tohoto dlouhého filmového počinu začínal vymýšlet možné a trochu i vytoužené dějové zvraty... Tyto se samozřejmě nekonaly a tak musím po prvním zhlédnutí tento emocemi přeplněný filmík ohodnotit třemi hvězdami, tedy jako nadprůměrný. Snad časem až vyzraji:-), ocením jeho poklidnou a tak trochu ženskou atmosféru na hvězdy čtyři. ()
ne že by Hurt byl špatnej. ()
Reklama