Režie:
Matthew RobbinsKamera:
Derek VanlintHudba:
Alex NorthHrají:
Peter MacNicol, Caitlin Clarke, Ralph Richardson, John Hallam, Albert Salmi, Sydney Bromley, Ian McDiarmid, Yolande Palfrey, Alf Mangan, Peter Eyre (více)Obsahy(1)
Temný plášt mlhy zakrývající celé království se průdce rozevírá a do světa lidí vniká přes husté mračno šupinatý tvor. Zděšení lidé, kteří zahlédnou letící monstrum ze strachu utíkají do svých příbytků a toužebně čekají, že se najde někdo odvážný, kdo je ze strachu a bezmoci osvobodí. Samotný král země je zděšen v momentu, kdy se dozví, že se jedná o prastarého draka, chrlící oheň jenž má zálusk na dívky z celého království. Král ze strachu a starých proroctví splňuje drakovi nároky na nevinné a půvabné dívky, které žijí v chudobě a mají hlad. Jenže to nebudou ony krásky, které budou stát na konci potravinového řetězce, nybrž samotný věčně nenajezený starý tvor z temnot. Tohle vše se dozví v pravý čas moudrý kouzelník a rozhodne se svým kouzelnickým učněm zakročit.
Takhle by se dal stručně popsat fantasy film Matthewa Robbinse, který nás zavádí do časů krásných princezen a nebojácných bojovníků, kteří mají chuť se porvat s každým zlem. (Kinolístek)
(více)Recenze (64)
CITÁT - Počkáme dokud nás nevyslyšíš...... Od prvních momentů mě to nebavilo. Tušil jsem, že to bude blbost. Podivné postavičky, dlouhé a nudné dialogy a někdy jsem si myslel, že koukám na kvalitnější telenovelu. Dramatizace nulová, ikdyž musím připustit, že drak je celkem povedený. Hudba průměr až lehce nadprůměr. Ale celé jsem to bral jako komedii, několikrát jsem se zasmál. ()
Oscar 2 nominace: Vizuální efekty, Hudba . . . . . a ostrov Skye ()
║Rozpočet $18miliónov║Tržby USA $14,110,013║Tržby Celosvetovo $14,914,786║ Triky a masky drakov na veľmi dobrej úrovni, nuž z príbehom to je už ťažšie ten je neskutočne plochý, bez postavy čo by sme si mali šancu obľúbiť a potom to je u takýchto fantasy filmov s pútavosťou fakt ťažké. Dopozerať to bolo skôr utrpenie než slasť. /40%/ ()
Škoda typicky osmdesátkového přepáleného závěru, kde se plácá efekty jen pro efekty a nic z toho. Především v první polovině jde ovšem o výtečnou fantasy pohádku, která oproti mnoha tehdejším (a že jich bylo) žánrovým bratříčkům sympaticky vsadila spíše na temnou stránku. Být to podstatně kratší a umírněnější, tak Drakobijce nemusel zůstat ve stínu právě těch svých dodnes nezapomenut(eln)ých bratříčků. ()
"Drakobijce" svého času neprávem zastínily spektakulárnější a bombastičtější blockbustery, ale při tom představuje nejen jeden ze zásadních titulů ponuré fáze studie Walta Disneyho, ale navíc jeden z vůbec nejoriginálnějších fantasy filmů všech dob. Osmdesátkové i novější fantasy filmy v zásadě využívají buďto tolkienovský motiv cesty, nebo heroická akční vyprávění conanovského ražení, ale oba dva směry současně staví na poznávání fantastických světů s okázalými speciálními efekty a maskami. Scenáristické duo Hal Barwood a Matthew Robbins oproti tomu přišlo s konceptem magie a draků zasazených nikoli do opulentně spektakulárních bájných světů, ale do středověku s jeho kastovním systémem, pochmurností a přízemností. Při tom se na druhé straně chtěli ale také vyhnout stereotypní umazanosti a pokleslosti spojené s touto érou, respektive s jejím filmovým obrazem. Pod Robbinsovým režijním vedením a díky štědré produkci v unikátní koprodukci Walt Disney Studios a Paramountu (druhým z takto vzniklých projektů byl podobně nenápadně obrazoborecký a autorsky osobitý "Pepek námořník" v režii Roberta Altmana) vznikl realisticky působící svět, který ve své komornosti a zavřenosti dýchá nevídaným životem. Film a jeho prostředí působí nenápadně, ale při tom právě díky precizní výpravě a lokacím působí realisticky, ale při tom nikdy nevyčnívá a nestrhává pozornost pouze za sebe. Nejvíce ale překvapí, jakým způsobem "Drakobijce" pracuje s motivem magie. Ta je zde neustále zpochybňována, vztahována k obyčejným lidem a podmaňována k mocenským účelům zástupci církve a vládnoucí autority. Tato linie dochází překvapivé kulminace v nečekaně hořkém závěru, který zpřítomňuje fatální paradox samotné postavy drakobijce, tedy zabijáka stvoření i sil přesahujících lidský svět. "Drakobijce" tvoří spolu s filmy "Černá díra", "Lesní duch", "Tron", "Something Wicked This Way Comes" a "Návrat do země Oz" páteř i absolutní vrcholy pomyslného ponurého období Disneyho studia a stejně jako ostatní jmenované se vyznačuje inspirativní originálností, nečekanou komplexností a stimulující mnohoznačností. Zatímco jiná studia v první polovině osmdesátek válcovala filmový trh blockbustery a utvářela franšízy, které dominují popkultuře až do současnosti, studio Disney tehdy kráčelo cestou kvality, originality, progresivnosti, nonkonformity a tvůrčích ambicí. Nelze se divit tomu, že diváci se spíš hnali na konkurenci od Lucasfilmu či Amblinu, která byla prvoplánově zábavnější. Dobové středně nákladné disneyovky naopak sázely na civilnost (drama o dospívání "Tex"), angažovanost ("Night Crossing" o útěku z východního Německa) a metažánrovost ("Condorman", "Trenchcoat"). Zmíněné páteřní tituly pak představují unikátní úkaz anti-blockbusterů, které úžas vyvolávají stejnou měrou audiovizuálním spektáklem i obsaženými tématy, a navíc se ukazují jako mnohem dospělejší a hlubokomyslnější než ony řemeslně sofistikované, ale esenciálně brakové blockbustery. Historie, respektive ti, kdo ji píší, se ale namísto řečených předností rozhodli vyzdvihovat výkon a snadnou stravitelnost, a tak ono období dnes v rámci korporátního narativu značky Disney platí za opomíjené a aktivně upozaďované (většina výše zmíněných titulů není široce dostupná), protože nekonvenuje s urputně budovanou image rozverné továrny na rodinnou zábavu. () (méně) (více)
Já to vážně ještě nehodnotil? Základní nedostatek a skoro svatokrádež. Zapomeňte na Eragony a Dračí srdce. Zdejší drak levou zadní poráží veškeré své digitální potomky (snad až na kolegu z Beowulfa). Celkově skvělá napůl pohádka napůl docela temná fantasy a jeden z jejích základních filmových kamenů stejně jako Excalibur, Barbar Conan nebo Souboj titánů (pochopitelně původní). ()
Dodnes si pamatuji rozruch, způsobený uvedením filmu v premiéře na Nově v neděli odpoledne, kdy byl avizován jako pohádka pro děti. Díky krapet zavádějícímu zaškatulkování drsnější ladění a naturalismus některých scén pár dítek nerozdýchalo a jejich rodiče pak televizní kazatelnu Volejte řediteli zahrnuli zděšenými, ba možná až výhružnými dopisy. Uběhlo čtvrt století a v dnešní pohádkově (a vlastně i dospělejší fantasy) vyměklé době působí Drakobijce jako živá voda a balzám na (cynickou) divákovu duši. Příběh je dosti temný, hrdinové nejsou neprůstřelní a nedaří se jim vše včas splnit a každého zachránit. Hlavní hrdina Peter MacNicol je sice (alespoň z počátku) trochu jelito, ale sympaťák, jeho vyvolená Caitlin Clarke moc krásná a záporák John Hallam parádně démonický. Drak je skutečně děsivý a triky na svou dobu zdařilé. 85%. ()
Když už máte tu smůlu, že vám za kopcem bydlí drak, je dobré mít za nějakým jiným, nejlépe nepříliš vzdáleným, kopcem v záloze i drakobijce. Být v některých krajích ženou, které pořád někdo říká, že je k sežrání, nemusí být tak příjemné, jak by se mohlo zdát. Chudák drak nebyl oprávněně se symbiózou s místními homo sapiens sapiens zcela spokojen, dával jednoznačně najevo, že jídlu dává přednost, pokud je dobře propečené až zpopelněné a oni mu to pořád nosili co syrové, ale ještě se cukající, také by mě zneklidňoval pohled na to, jak mi večeře utíká z talíře. Drakobijce je parádní fantasy s princeznou, o kterou nakonec vůbec nejde, jenom o ni každou chvíli někdo zakopne, kouzelníkem rafinovaným jak kokosový olej, kouzelníkovým učněm, jehož největší předností je skladnost, umožňující mu zalézt i do malého prostoru pod kovadlinou, či schovat se za štít, s kovářem, kterých je pohříchu už také víc v pohádkách než v realitě a s drakem, na kterého si můžete sáhnout (skoro). I tak ale drakem mého srdce zůstává Draco ()
Kdysi v dětství praotec mojí lásky k drakům a podobné mytologické verbeži. Hrdinův štít versus dračí oheň, obětování dívky, poněkud morbidní gore koncovka. Prostě žůžo pohádka. ()
Když jsem viděl film v první polovině 80.let, byl jsem trikovou podobou draka z Ohnivého jezera naprosto unešen. Pravá nefalšovaná pohádka, která je místy docela krutá. Ale to přece pohádky jsou ne? Stačí vzpomenout Grimmy a jejich lidožravé obry stejně jako Němcovou ( Lilie, Vlkodlak či Zlá matka jsou hotové horrory) či Erbena. A nádherná krajina, kterou se možná inspiroval Jackson, ale obráceně to naštěstí nebylo....Kromě krajiny mě zaujaly i určité hudební pasáže - temná hudba na dechové nástroje tak, jako by se měly objevit brány Mordoru! Takže si tipuji, že tenhle film má Jackson rád. ()
Velmi tajemné pohádkové zpracování. Drak velmi vydařený na svou dobu. Mne se líbilo. ()
Chcel by som to vidieť v podaní lepšieho režiséra, lebo film ostáva na pomedzí medzi áčkom a béčkom a neboduje ani v jednom ani druhom. Je tu niekoľko veľmi zaujímavých a inšpirujúcich motívov, ktoré sa v iných fantasy zväčša nenachádzajú (korupcia, túžba dievčat po spravodlivosti aj za cenu vlastného života, využívanie katastrofy na mocenský prospech), no skôr pôsobia dojmom nechceného a náhodného výsledku. Taktiež film nie je ani plnokrvne béčkový, herci hrajú dosť umiernene, efekty sú konzervatívne a réžia málo pompézna. Kapitolou samou o sebe je chabý dej. Dobré k lúpaniu pšenice, no inak nie príliš záživné. ()
Oceňuji, když je drak z plastelíny a ne dítě softwaru. Oceňuji, když se Fantaghiro a Valerian změní v pěknou holku. Oceňuji, když je Tyrian od pohledu drsnější než ocelový kartáč. Oceňuji, když dračí mládě ohlodává princezninu nožku. Neoceňuji, když tu skoro nikdo neumí pořádně hrát. Neoceňuji, když je hlavní hrdina kudrnaté střevo. Neoceňuji, když ve filmu nezní hudba, ale jakési pazvuky (a pod nimi je ještě podepsán hudební skladatel). Neoceňuji to černobílé a naivní vykreslení křesťanů, působících jako zkouření hippies. A už vůbec neodpustím, že film postrádá napětí a gradaci. Spíš působí jako milé ochotnické divadlo. A to byl potenciál dost velký....... ()
Neprávom zabudnutý film, vizuálom temné fantasy, prepracovanosťou jednoduchého fikčného sveta klasická rozprávka o drakovi. Ale aj tu sa dočkáme zopár inovácií, pokiaľ čakáte priamočiarosť schémy "hrdina ide zachrániť krásnu princeznú a zoberie si ju aj s polovicou kráľovstva", tak dvojica scenáristov našla odvahu spracovať veci po svojom. Vizuál sa skutočne vydaril, od trikov sa viac asi ešte čakať nedalo, čiže drak sa hýbe nemotorne a je to proste klasická osemdesiatková záležitosť. Pokiaľ na nich fičíte, tak si pokojne pridajte ďalšie percentá. A kto by to povedal, že aj Peter MacNicol môže byť rozprávkový hrdina na koni... Zaujímalo by ma, koľkokrát tento film videl Peter Jackson a či tú najhoršiu scénu z Dvoch veží, príchod bieleho koňa na scénu, okopíroval z Drakobijca. ()
Na svou dobu nepochybně film, který má svoje kouzlo. Když pominu, na dnešní dobu velmi směšné efekty, nenacházím vůbec nic, čemu by za těch víc, než třicet let nějak extra uškodil zub času. Všechno je jednoduché, jasné, předem dané a přesto natočené takovým způsobem, který Vás nemůže nechat chladným. Tahle akční, fantasy "pohádka" se jen tak normálně povedla, což jsem nucen ocenit a zároveň poděkovat Petru Panovi, za dobrý tip. ()
Středně propečená a vynikajíci fantasy pohádka s klasickým drakem - pannožerem. Pannou myšlena obecně dívka, nikoliv anatomicky stále celistvá osoba ženského pohlaví. Drakům bylo koneckonců jedno i pohlaví jeho obětí jako takové, nevím zda pečená dívka chutná výrazně lépe než stejně upravený jinoch, nicméně děvčata měla historicky vždy podstatně nižší hodnotu než chlapci. Končila tak v dračích fast foodech daleko častěji. Dnes by v rychlém občerstvení skončil ten krásný divoký drak, ještěže vymřeli. Ale zpět k Drakobijci. Zaujme nádhernými exteriéry Skotské vysočiny, slušně odvedenou prací trikaře, ale především temnou atmosférou, smysluplným a jednoduchým příběhem bez infantilních odstínů a spádem. Potěšila i nenásilná, byť zřetelná, kritika hloupě pasivní víry. Maximální spokojenost. ()
Je to pohádka, nebo dospělejší fantasy? Tak to nevím, ale vím, že je to hlavně obrovská nuda. Jasně, masky a efekty jsou parádní. Hudba také není zlá, ale to je tak vše, protože Drakobijce má neskutečně utahaný příběh, který pořád přešlapuje na místě. "Zabil jsem draka, huráá. On není mrtvý, tak ho jdeme zabít znova," tahle sekvence se opakuje asi třikrát, při čemž je to ohrané již napodruhé. Navíc MacNicol, ač hraje dobře, není zrovna vhodný herec na pohádkového hrdinu a to i přesto, že jeho postava má být trochu trumpeta. Možná kdybych to viděl v dětství, ale takhle mě to vůbec nezaujalo. Tři hvězdy za technickou stránku věci. ()
Příjemná fantasy - také by se dalo říct hodně temná pohádka s pohádkovým syžetem poněkud naruby -, která přes sv§j fantaskní svět zaujme svým pokusem o jakousi realističnost prostředí. Těm lidem jsem ty problémy té doby věřil, i jejich životy a jednání. Ten králův špeh, či co to bylo, mi tam přišel poněkud přestřelený, a hodně mi vadilo to až příiš okaté opovržení nad křesťanstvím, které přichází uzavřít svět pohanství, draků a čarodějů (navíc je to dost klišé a poněkud mimo skutečnou historickou realitu). Ale jinak je to natočené poutavě a podmanivě, i když se objeví několik hluchých nebo zdlouhavých míst, celkově však vítězí schopnost výpravy a realizace, i uměřených hereckých výkonů, a koneckonců i zajímavost podání celého v podstatě banálního příběhu. Souboj s drakem v jeskyni je třeba natočený velmi napínavě. Docela mne dostalo, když jsem zjistil, že představitelka kovářovy dcery zemřela ve věku 55 let. A Petera MacNicola, který si posléze v Krotitelích duchů zahraje blbečka, jsem skoro nepoznal. ()
Dosť nudné a preto odporúčam hlavne kvôli vynikajúcej práci ľudí z ILM. Ináč nostalgická spomienka na detstvo, v ktorom ma to ale bavilo viac. ()
,,MÁM VEĽA DÔVODOV ŤA ZABIŤ, ALE S TÝMTO NEMAJÚ NIČ SPOLOČNÉ." __ Videl som to raz, keď som bol ešte veľmi malý a bohvieako sa mi to nepáčilo, snáď preto že veková prístupnosť by mala byť zrejme od 12 rokov. Po rokoch som bol na film patrične naladený, čakal som opačnú odozvu, no znovu neprišla. Drakobíjca je nešťastne odvedený ako po réžijnej , tak aj scenáristickej stránke. Ako tak tomu mohol pomôcť aspoň pekný vizuál, no aj ten je chabý a okrem scén z dračej nory smrdí lacným televíznym odvarom. Každopádne efekty boli na Oscara nominované zaslúžene a spracovanie draka obstojí aj v dobe dnešných digitálnych trikov. Alex North tu zložil prapodivnú hudobnú kompozíciu. (127. hodnotenie, 16. komentár k filmu) ()
Reklama