Režie:
Kwang-hyeon ParkKamera:
Sang-ho ChoiHudba:
Džó HisaišiHrají:
Ha-kyun Shin, Jae-yeong Jeong, Hye-jeong Kang, Steve Taschler, Ha-ryong Im, Jae-kyeong Seo, Deok-hwan Ryoo, Jae-jin Jeong, Deok-hyeon Jo, Yeong-gi Jeong (více)Obsahy(1)
Všude kolem zuří válka mezi Severní a Jižní Koreou, zapadlá horská vesnička Dongmakgol však zatím zůstává stranou všeho dění. Když pak ale na nedalekém poli havaruje americká stíhačka, z níž vesničané zachrání pilota, dívka Yeo-il přivede tři severokorejské vojáky, kteří jediní přežili z celé čety a navíc se do vesnice dostávají i dva vojáci z jihokorejské armády, stávají se vesničané svědky mnoha vypjatých, absurdních i roztomilých situací. Počáteční nepřátelství mezi vojáky brzy opadne a tito pak chtějí žít pospolu s vesničany a zapomenout na válku. Dozvídají se však, že vesnice má být vybombardována a rozhodnou se ji zachránit i za cenu svých životů. Korejský snímek, kde se střídají poetické scény jakoby namalované štětcem některého z východních mistrů, se scénami roztomile absurdními i s těmi, ve kterých projeví odvaha a ryzí přátelství bez ohledu na barvu uniformy. (s.Predseda)
(více)Recenze (265)
V ktorom vojnovom filme sa zasmejete a zároveň nadávate nad nezmyselnosťou vojny a žasnete čoho všetkého sú ľudia schopní? Film je skutočne vynikajúco spracovaný. Chválim kameru a strih, ktoré vďaka tomuto robia z filmu vojnový klenot. Aj keď by sa dalo namietať, že je to v štýle Hollywoodu, ale Kórejci to dokázali zabaliť do pekného obalu, že to nebilo do oči. Veľmi pekný film. P.S. Popcorn nemal chybu! :)) ()
„Musíš je dobře nasytit“ Valná část jihokorejské filmové produkce řeší stále aktuální rozdělení Koreje. Buďto metaforickou oklikou (Mutant, Siworae), nebo přímo a naturalisticky (Pouta války). Mezi tyto dvě skupiny se vklínil Dongmakgol, v němž válečný konflikt slouží chvíli jako popředí, chvíli jako pozadí nadčasového příběhu o dělení nedělitelného. Mísí srdceryvnou tragédii s nevulgárně fekální komedií. Mísí scény přenádherně poetické (nebeské finále), komicky komiksové (zdolávání divočáka) a rvavě realistické (hned úvodní přepadení), jež nás vracejí zpátky na zem. Nejvíce jsem si užíval první setkání. Civilizací neposkvrnění vesničané přitom, až na dívku –jakési ztělesnění platónské ideje nevinnosti – nejsou naivní, pouze žijí v ideálním světě, kde nic jako válka dosud neexistovalo. Její empirické poznání s sebou nese podstatně menší šok, než by se dalo čekat. V daném okamžiku totiž film již poněkolikáté mění žánr a věrohodné „zažití“ prožitého musí ustoupit heroickému eposu. Bránění holého kopce je pojato takřka jako bitva o Británii a nebýt ohromného humanismu filmu, majoritní význam záchrany pár životů by takto nevynikl. Podobným způsobem uměl dělat z malých příběhů velké Akira Kurosawa. Za viditelnou inspirací jeho Sedmi samuraji můžeme vidět také snahu o smíření s Japonskem, jiným „hodným“ nepřítelem. Drtivému pacifistickému poselství zčásti neodpovídá vykreslení Američanů, agresivních sadistů, jejichž lepší stránku ovšem reprezentuje Smith a zároveň to je právě americký vynález (popcorn), který obě skupiny vojáků v nepopsatelně úžasné scéně přiměje složit zbraně. Stejnou radost později skýtá hraní amerického fotbalu. A radost ze všech největší? Sledování Welcome to Dongmakgol, filmu, který navrátil život mé víře v jihokorejskou kinematografii. Zajímavé komentáře: May, Marius, RAiken, Martyr ()
Dlouhou dobu se film nese v poeticko-satirckým tonu, abych jako divák dostal do sebe tu atmosféru, hlavní postavy a vlastně celou vesničku a život v ních, pak ale přijde ostrá konfrontace s realitou a naprosto neopodstanělým nasílím a surovostí, abych se smutkem na duši sledoval záverečné finále. Celý film považuji za námětovou i scénaristickou perlu. ()
Už jsem pochopil fakt, že Korejská kinematografie je ojedinělá, plná monumentálních a opravdu neobvyklých filmů, které když už člověk vidí tak jen tak nezapomene. Stejně je to s vesničkou Dongmakgol, kde jakoby se zastavil čas. Na pomezí Severní a Jížní Korei neřeší kdo vyhrává válku, žije tu plno rodin v čele se stařešinou. Do života jejich vesničky se nehodou dostane americký voják, dva jihokorejští a na truc ještě tři severokorejští vojáci. Náhoda? Možná, jenže neskutečně působivá. Chvílemi mi to vtipem připomínalo MASH 4077, což se odehrávalo ve stejné válce. Vtipných válečných filmů je málo a proto je dobře, když už se některý natočí a natočí se dobře aby dokázal pobavit a naopak dojmout. Tento to dokázal --- Uvidíme se v bitvě ()
║Rozpočet $8miliónov║Tržby Celosvetovo $46,700,000║ ()
Scénář: Joong Kim, Kwang-Hyun Park .. Welkeom. Krásné věci a místa se nemají ničit a stojí za to za ně bojovat! Vesnička Dongmakgol je jedním z těch nejhezčích a nejpoklidnějších, přesto se zde odehraje nejprve velice absurdní a následně velmi lidský příběh několika vojáků ze tří znepřátelených stran. Jestli ne nejlepší, tak určitě nejzvláštnější a nejkrásnější (proti)válečný film jaký jsem dosud viděl. Děj uplyne jako voda v průzračně čisté horské říčce, přesto Vás čeká jemný zážitek s intenzivně se stupňujícím povznášejícím pocitem a výsledným okouzlujícím dojmem. Když v samotném finále přestanou vyprávět slova a vše podstatné je vykreslené přes teskný obraz, ruku v ruce s úžasným hudebním doprovodem, budete se, věřím, cítit stejné jako já nebesky. Usmívat se, mít úchvatný pocit v srdci a kapky slz na tváři. Sbohem obyvatelé Dongmakgol, bylo mi s Vámi nádherně. Brzy Vás znovu a rád navštívím .. 100%. ()
Dongmakgol je pohodová a přátelská vesnička, kam jednoho dne nečekaně vtrhne „civilizace“ v podobě několika vojáků obou válčících stran a aby toho nebylo málo ještě jim tam spadne z nebe jeden Američan. Takže ideologicky znepřátelená skupinka hostů na sebe míří a domácí, uprostřed nich, si zatím bezstarostně řeší své problémy. Naštěstí, když spolu lidé tráví spoustu času (navíc v tak příjemné atmosféře) většinou si na sebe „zvyknou“. A tak postupně vznikají mile absurdní situace, kdy např.u ohně sedí a společně hodují zástupci 3 uniforem, až po vypjaté okamžiky vzájemné úcty a opravdového přátelství. A přestože začátek na mě zrovna dojem pohodového filmu neudělal a závěr mě rozesmutnil, jeho nádherná a laskavá atmosféra ve mně zůstane (doufám) nadlouho. ()
Jeden z filmov môjho srdca, ktorý ma v tom najkrajšom zmysle slov naučil milovať popcorn... . ()
Tak krásně hořkosladké pocity jsem při sledování a především po skončení filmu neměl velmi, ale opravdu velmi, dlouho. A tím je myslím o tomto skvostu řečeno naprosto vše. ()
Kýčovité a natahované, ale kdo se chce mermomocí dojmout, tak se mu to povede.... mě osobně to nechalo chladným ()
Welcome to Dongmakgol je film, diky kteremu se clovek, trebaze k tomu zrovna nema zadny duvod, dokaze citit jako v nebi a v pocitu naproste blazenosti setrvat i po tom, co, jeste nez film skonci, stihne prijit o veskere iluze s nim spojene. Pribeh berouci si na musku vztahy mezi jihem a severem a celkovou nesmyslnost celeho sporu obou Koreji odehravajici se v bohem zapomenute visce plne cistych dusi roznezni telo i mysl natolik, ze pripusteni si bolave, umounene reality kolem, je pak jeste daleko zalostnejsi. Lehkost, s jakou dokaze korejsky film poukazat na vazne problemy a maximalne je zlehcit tak, aby nikoho ani nenapadlo citit se kvuli zesmesnenemu celonarodnimu ozehavemu tematu dotcene, je nad me chapani. Cirou nehou nabity film plny skutecnych emoci, ktere se dotknout tech nejniternejsich, nevyslovenych tuzeb, film, ktery jen v korejskych kinech dojal, rozesmal a rozplakal temer 8 milionu rozervanych dusi odnasejicich si z Dongmakgolu vic, nez se reziserovi mohlo snit. ()
,,TO JE NAŠE VESNICE DONGMAKGOL. ZDE ŽIJEME BEZSTAROSTNĚ, JAKO DĚTI“...../// Stěží chápou, jaké se na světě dějí věci a musí se u nich stát něco dobrého, když se zde sešlo tolik ,,přátel“ z údolí hory. Takovýhle setkání funguje za každý války. Pravda je, že nevím, kde jinde by lidé byli tak naivní (prostoduší – v dobrým smyslu..). Občas vtipný okamžik, pak zase dramatický a největší napětí pramení z toho, že jeden neví, jak to všechno americká armáda ukončí. Film plný zajímavých momentů směřuje k tragédii a mě vadí, že je to ZASE zbytečně natahovaný. Zvláštní (proti)válečný film, který po ,,korejsku“ praví: AŤ JSTE ODKUDKOLIV, ZŮSTAŇTE LIDMI. Pod to se podepíšu, ale ty bělásci v zimě? Poetika ve válečným filmu? Jinej kraj... /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nevím jak se zbavit kanců, co mi rejou pole. 2.) Chtěl bych strávit chvilku v poli se dvěma seroucíma Korejcema. 3.) Zjistím, kdy v Dongmakgol viděli největší ohňostroj. /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ** NAPĚTÍ *** ()
Jo, tohle se fakt povedlo! Tak úžasně podaná kritika války, a oslava čistého lidství a vzájemné lásky, se hned tak nevidí. Všechny propojené žánry dosahují vrcholu. Když se máte smát, smějete se maximálně, když se má válčit, válčí se taky maximálně, atd. ... Úžasný vizual pro Korejce tak klasický. Dlouhá stopáž vůbec nevadí. Skutečně nádherný film!! ()
Je naozaj prekvapivé s akou ľahkosťou a odstupom je možné stvoriť film z tak traumatického obdobia, akou občianska vojna pre Kóreu isto bola. Traja vojaci severnej armády, dvaja južnej armády a jeden Američan sa náhodne stretávajú v dedinke Dongmakgol. Normálne by z toho bol menší masaker, ale má to jeden háčik . Dongmakgol je totiž dedinka, v ktorej zastal čas. Obyvatelia nemajú ani páru o tom, že začala vojna. Postupne pri práci vojaci prichádzajú na to, že na inom mieste a v inom čase by boli priatelia. Dedinčania ich vezmú za svojich, avšak vojna je všadeprítomná. WtD by som vytkol len tri veci. Za prvé, príbeh je mierne naivný . Za druhé, film v závere mierne (ale naozaj málinko ) citovo vydiera. A konečne ...toto je prvý kórejský film o ktorom vyhlásim, že je točený v hollywoodskom štýle. Napriek týmto miernym výhradám je WtD vynikajúci film, po formálnej stránke profesionálne zvládnutý, ba dokonca istým spôsobom inovátorský (scéna s diviakom je jednoducho perfektne natočená, napriek zadnej projekcii som sa váľal po zemi od smiechu). Po obsahovej stránke film môžem chváliť donekonečna. Za to ,ako ukázal, že radoví vojaci na ktorejkoľvek strane sú vlastne rovnakí, a keby si sadli a začali komunikovať s nepriateľom, radšej si s ním zahrajú karty a popijú čo to tuhého. Za to, že ukázal že vo vojne nie je víťazom ten, kto porazí nepriateľa, ale ten, kto zachráni životy civilov, nech už stojí na ktorejkoľvek strane. A práve preto poviem, že tento film je zatiaľ najlepšie čo som v roku 2006 videl a svoje miesto v tohtoročnej TOP 5 má už teraz isté. 10/10 ()
Dobrá polovina filmu se tváří jako lehká absurdní komedie s krásnými záběry (ano popcorn je naprosto skvělý) a není na tom zase nic tak zvláštního, ale pak přijde válka až do Dongmakgolu a příběh nabere neuvěřitelné tempo, emoce, lidskost a tak nepřikrášlenou pravdivost, že to zvedlo honocení o celou jednu *. ()
Chtěl bych žít v zapomenuté horské vesnici, kde slova přátelství či vzájemná pomoc jsou samozřejmostí a dosud tam nepronikly nesmyslné výdobytky moderní civilizace - daně, Justin Bieber, chamtivost, rakovina, silikony či CIA. Internet bych ve své chatrči samozřejmě mít musel, aby zástupy křečků v točících kolech nevyráběly elektřinu nadarmo, ale tím by to končilo. A jak bych se smál, kdyby přišli na návštěvu nějací mužíci v maskáčích s pistolkami, protože nic směšnějšího bych do té doby neviděl. A já se smál u tohoto snímku, který nápadně připomíná kýčovitý doják, ale mému primitivnímu pohledu na svět připadá naprosto úžasný. ()
Scénář je průhledný už od začátku - Ráj uprostřed války nebude trvat dlouho, to musí být jasné každému. Přesto film uchvacuje tím, kolik poetických (a naprosto úžasně natočených) scén obsahuje. O to větší škoda konce, který je zbytečně dlouhý a hodí se spíš do jiného snímku. ()
Nevím, jestli existuje slovo, které by přesně vyjádřilo barevnost tohoto filmu. Jestli ano, musí být rozkošné, bláznivé a vtipné. Rozhodně se jedná o nejoriginálnější vojenský film, který jsem viděla. Ano, tak jak už někdo řekl, při jeho sledování se cítíte jako v nebi. Yeo-il je kouzelná, nejkouzelnější! Bez přemýšlení 5* ()
Ne, tenhle mišmaš na mě nezafungoval. U humorných scén jsem se nesmál, u smutných nedojímal, u opulentních nepodivoval. Park se pokusil skloubit něco způsobem, který vyjde v menšině případů. A tohle není jeden z nich. Alespoň za mě ne. ()
V podstatě od prvních kroků, které směřují směrem k vesnici, je jasné, jak to dopadne, protože tyhle filmy jinak v Koreji snad ani dopadnout nemůžou, takže se nestalo nic, co bych nečekala. Jen co vojáci dojdou do vesnice, film se stává bezstarostným jako je sama vesnice. Film na vojáky nahlíží jako sami vesničané – nesoudí je, neříká která strana je lepší, prostě je přijímá. To mi přišlo velmi sympatické. Ke konci mi to připomínalo sedm statečných. Člověk se u filmu zasměje, zavzpomíná na různé scény s divokým prasetem, které viděl jinde (ačkoliv žádná nebyla tak epická jako ta zdejší). Bohužel na můj vkus moc dlouhá stopáž, takže jsem občas polevovala na ostražitosti a zachvátil mě pocit, že už bych tu chtěla „ten“ konec. Pobavila jsem se, vesnička se mi líbila, herecké výkony byly obstojné. Slabší 4*. ()
Reklama