Režie:
Chan-wook ParkKamera:
Jung-hoon JungHudba:
Yeong-wook JoHrají:
Kang-ho Song, Ok-bin Kim, Hae-sook Kim, Ha-kyun Shin, In-hwan Park, Young-chang Song, Dal-soo Oh, Hee-jin Choi, Dong-soo Seo, Hwa-ryong Lee, Mi-ran Ra (více)Obsahy(1)
Katolícky kňaz Sang-huyn sa rozhodne podstúpiť experiment a je na ňom testovaný zákerný vírus. Nastanú komplikácie a tak dostane transfúziu. Zázračne sa vylieči, no zisťuje, že transfúzna krv ho premenila na upíra. Ako katolícky kňaz tak musí čeliť láske, vášni a iným neduhom, ktoré mu boli doteraz cudzie. Spoznáva ženu Tae-joo, ktorá mu aj ako upírovi výrazne skomplikuje život. (cool827)
(více)Recenze (220)
Nový rozměr tomuhle filmu v mém případě dalo, že jsem si uvědomila, že je to vlastně korejská Tereza Raquinová (jako vyšitá) opepřená krví, upíry a černým humorem. Zola se možná obrací v hrobě, ale já vrním spokojeností. Plný počet za první pohled a i za druhý pohled filmu jako adaptace. Takhle se moderně zpracovává klasika prosím! ()
"Před tchýní se nešustí, nevraždí a nekleje! Kdo se toho dopustí, toho tchyně prokleje!" Naopak, krmit letargickou tchýni patří k dobrým korejským mravům, aby nebyla nevrlá a manželský inmortui rigor mortis trojúhelník mohl klapat k všeobecné spokojenosti. Navzdory tomu, že se vychechtaný zvlhlý manžel, šutrem zatížený, sáčkuje do postele mezi manželku a milence, aby jim znechutil vychutnávání mimomanželského savého styku. Varování: film rozhodně není (je?) vhodný pro vdavekchtivé hororové fanynky, neb obsahuje nestrašidelnější scény s tchýní všech dob, alespoň co Omnibusova paměť sahá. Ale teď vážně, bez srandiček a legrácek. Tenhle krví psaný příběh o tom, že i katoličtí upíři jsou jenom lidé, alespoň co se láskou rozervané hladové duše týče, mi zaťal dráp hluboko do srdce, drsně zmačkal kapotu busu a zakousnul se mi hladově do koulí, ech, chtěl jsem říct do koule na řadicí páce a do mé romantické duše. Kolik litrů krve můj prokletý monstrózní chtíč z Ok-bin Kim sobecky vysál? Všech pět. ()
Tohle je ultimátní romantický film rozkvetlý díky úchvatné směsici žánrů, vypilované mizanscéně, skvěle zvolené hudbě, výborným hereckým výkonům a především odvážné režii. Parka lze nařknout z lecčehos, ale určitě ne ze strnulosti a neochoty navštěvovat neprobádaná místa. ()
"Unaveni" sluncem ... . V druhe pulce jsem se ztracel, ale ani ta mi nedala zapomenout na to jak dobry reziser Park Chan-wook je. Skveli herci v cele s Song Kang-hoem. Prudce originalni upirina ackoli s par hluchymy misty. ()
Erotická scéna dokonalá a Ok-bin Kim je najkrajšia upírka na svete. ()
Stmívání jako krvavý černohumorný film-noir? Proč ne, nápad je to zajímavý, ale to by to nesmělo mít skoro dvě a půl hodiny (DC), když děje je tam tak na polovinu...! Pak by možná nebyly vynikající jen některé jednotlivé scény (hlavně závěr), ale i celý film. 65 % ()
Chan Wook Park navrátil upírům respekt, o který je připravili zubatí „emíci“ ze Stmívání. Jeho Žízeň je filmem hloubavým, racionálním z hlediska přístupu ke zvolenému tématu, psychologicky propracovaným a nabízí opravdu působivý a atmosférický zážitek. Park zůstává věrný své národní kinematografii, a tak je tento snímek prostý žánrových mantinelů, osciluje mezi klasickým hororem (upírské téma, atmosféra), slasherem (obstarávání potravy), psychologickým dramatem (oddaný kněz bojující s pudy), poněkud morbidní romancí (vztah kněze a adoptované dívky) a černou komedií (tradiční Parkův morbidní humor někdy hraničící až s groteskností), přičemž výsledný film je dokonale konsistentní. Parkovi se po skvělé trilogii o pomstě a rádoby indie komedii podařilo vytvořit strhující dekadentní upířinu a já se už nemůžu dočkat, s čím přijde příště. 90% ()
Proti upírům nic nemam, ale když chtěj ve filmu vystupovat tak ať využívaj svůj potenciál. To úpírský téma v tomhle filmu je úplně zbytečný a bezdůvodný. Celejch osmdesát minut jsem čuměl na nicneříkající slátaninu bez děje. Teprve potom se začalo téma využívat. A to už bylo řekl bych moc pozdě na to, abych přehodnotil situaci. A navíc mi přišlo k smíchu několik věcí např. katolický kněz si nechá píchnout virus, kterej z něho udělá upíra a poté se, coby onen kněz, vydá do temných ulic jako upír (příde mi to prostě hrozně bizarní). Už dlouhou dobu jsem se u filmu nenudil tak jako v tomhle případě. Všechno je to doprovázený hroznou a absolutně nehodící se hudbou a rádoby úžasnou kamerou. Film postrádá dokonce i atmosféru a napětí. Za poslední měsíc jsem viděl asi čtyři filmy asijskýho původu a všechno bylo výborný, ale tady jsem šlápnul fakt hodně mimo. ()
První věc, kterou jsem po Chan-wook Parkově trilogii o pomstě viděl a musím uznat, že režisérovi originalita nechybí. Netradiční pohled na upírskou tématiku mi kazí asi jen některé odlišnosti v rámci upírského kultu (obraz v zrcadle apod.), ale jinak rozhodně zajímavá podívaná. ()
Bakjwi mě poměrně zklamalo, po úžasném začátku přišlo poměrně úmorné vyprávění a přesvědčování. NAneštěstí to zachraňuje naprosto bravůrní herec Kang - ho Song, v každé roli je naprosto úžasnej. Dále naprosto úžasná stylizace kamery. Ale to je asi to jediné co můžu více méně pochválit. Protože po první hodině se film dost táhne a nudí, ale jak jsem řekl první hodina je naprosto výborná. Ale když se po té hodině dostaví prakticky jen romantika začne mě to nudit. Ale zase je to lepší než to přiteplený Stmívání. ()
50 dobrovolníků podstoupilo lékařský experiment, ale přežil pouze jeden – katolický kněz, který teprve postupně začíná zjišťovat, že se z něho stal upír. Jako horor to nefunguje, protože jediné monstrum je hlavní hrdina, takže není o koho se bát. Je tedy třeba to hodnotit jako drama, ale popravdě řečeno jsem od věhlasného režiséra čekal víc. ()
Tisíckrát lepší než trapárna jménem Stmívaní. Ve 130 minutách se prolína mnoho stylů a je to docela příjemné zpestření. Bohužel délka je na mě až moc vysoká a zbytečná. Každopádně jsem se docela dobře bavil a v některých chvilkách se mi slušně zvedal žaludek. Poctivé 3*. ()
44th KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL 2009 - První film který jsem v Karlových Varech téměř z poloviny prospal tak si ho musím zopakovat kvůli objektivnímu hodnocení. Ale bohužel mě to připadlo už faaakt až přehnaně úchylný, tak zatím - 40% ()
Tíživě depresivní - to je charakteristika, která mě při sledování tohoto filmu napadala nejčastěji. Přitom je to dobře udělané, atmosférově výborné, dostatečně (úpírsky) kreativní a Kang - ho Song je PAN herec (napadlo mě už při filmu JSA). Jen tento film nemám aktuálně náladu ukazovat manželce a podívat se na něj znova. Té tíživosti bylo moc. ■ P.S. Nemohu si pomoci, z úpírských filmů u mě letos stále vítězí švédský Låt den rätte komma in. Přestože může vůči "Žízni" působit v některých okamžicích amatérsky. ()
Režisér kultovního a řádně brutálního "Oldboye" (a řady jiných snímků, které většina komerčních diváků vůbec nezná) nám představuje svůj pohled na upíří tématiku. Nechybí krev a celá řad absurdních situací, (už jen to, že hlavní hrdina je kněz, naznačuje, že se nebude jednat o standardní hororovou podívanou) které některé diváky odradí, jiné zaujme a ostatní strhne. Ubrat na přepálené stopáži a bych bych o něco spokojenější. ()
Ačkoliv je Žízeň upírským filmem, jsou upíři pouhou zástěrkou - fasádou, která ukrývá nečekaně rozmanité interiéry. Svojí příběhovou podstatou odpovídá Žízeň spíše filmům Pošťák zvoní vždycky dvakrát nebo Jaro, léto, podzim, zima... jaro, než třeba takovému Drákulovi. Ač je zde krve vskutku požehnaně (a málokterý nemrtví je tak poutavý, jako ústřední dvojice), primární roli zastává koncept zločinu/hříchu a nezřízené vášně/pudovosti. Tento (narudlý) koktejl, který divákovi Chan-wook Park namíchal v sobě spojuje upířinu, film noir a skoro až duchovní snímek do jednoho fungujícího celku. (Následuje kapka spoilerů). Hlavní postava je katolický kněz, který se snaží o zduchovnění sebe sama – vnímá tělo i smrt jako něco pomíjivého, důležitá je pro něj duše a víra, jako jakýsi nehmatatelný ideál dobra. Po nakažení se upírskou krví se v něm probouzí potlačované touhy a pudy, které ztělesňuje sexuální přitažlivost k manipulativní dívce a zdánlivé oběti domácího násilí. Tato vášeň a nekontrolovatelné choutky probouzí v knězi jeho stínové já, jež vede nakonec ke zlu. Podobně jako například křesťanství, tak i některá východní náboženství berou nezřízené připoutání se k „věcem tohoto světa“ jako jednu z cest k tragédii a bolesti – kněz se přestává řídit svým vyšším „já“, regulacemi společenskými i morálními (v psychoanalytické hantýrce svým superegem) a odevzdává se skrze postavu Tae-ju svým pudům, svému id a přestává se kontrolovat. Zahazuje kněžský hábit a ve své radosti ze znovunabyté živočišnosti se odpoutává od všech dříve uznávaných konvencí. Avšak to, co se zpočátku zdá jako osvobození jej čím dál tím více pohlcuje, přestává být člověkem a stává se zvířetem (přesněji řečeno dravou šelmou). Na začátku komentáře jsem zmiňoval film noir – konvence a postupy v Žízni jsou natolik podobné klasickým noirovkám, že bych se ji nebál do tohoto žánru z fleku zařadit – ostatně je zde výrazné napětí, neustálá tísnivá atmosféra, je zde femme fatale par excelence, je zde zločin a výčitky svědomí, hrdina tápající na pomezí světla a temnoty, etc. Celkově se jedná o výborný mix žánrů, o nichž bych si nikdy nemyslel, že půjdou tak umně skloubit. ()
Nejlepší věc na filmu je Kang-Ho Song! Je tu pár humorných scén okolo mrtvého manžela. ()
Nádhera. Právě jsem dokoukal skutečné umělecké dílo a konečně mě Japonci nezklamali. Po několika velmi chabých hororech z Japonské produkce (Zmeškaný hovor, Nenávist a další) jsem si sehnal Bakjwi a dostalo se mi opravdu nevšedního filmového zážitku, kde se mísí upíří drama s prvky hororu, romantiky, ale i erotiky a já musím smeknout před mistrem Parkem, protože tohle se jen tak nevidí. Úžasný zážitek! ()
Že by Park ztrácel formu? Jak si jinak vysvětlit, že si stejně jako v průměrném Im a cyborg pomáhá nadpřirozenem? Čekal jsem od tohoto filmu hodně a vzhledem majstrštykům typu Olboye, Paní pomsty nebo JSA to byla očekávání oprávněná. Tatam jsou kvanta nádherné hudby z předchozích filmů, bůhvíproč. Výtečná kamera naštěstí zůstala, ale to je asi jediná věc, která mě nezklamala. Ta ovšem nepřekryje plytký příběh, a co mě hodně nepříjemně překvapilo, občas i zaoceánsky působící prvky. Atmosféra by se taky rozhodně nedala krájet, násilí a krvavé scény jsou narozdíl od předchozích filmů až neuvěřitelně samoúčelné. Najde se sice několik skvělých scén, ovšem ohromila mě bohužel jenom jedna (krvavé hraní na flétnu) a to je na 133 minut sakra málo. A film navíc ke konci skouzává spíše do bláznivé komedie, což se mi pranic nelíbilo.Všechno poukazuje na to, že má Park slabší období, ale pevně doufám, že se dalším filmem vrátí do správných kolejí. Nerad bych ztratil nejoblíbenějšího režiséra. Slabé čtyři hvězdy a 70% ()
Asijský katolický kněz pro podstoupeném lékařském experimentu dostane neutuchající chuť na krev a současně požádá manželky bližního svého. Romantické horrorově mysteriózní psychologické drama? Ano, všechno tohle to je. Že vám to zní jako Stmívání? Na to zapomeňte. Korejci jsou v podobných horrorově laděných dramatech mistry a i v tomto případě ťali přímo do živého. Výborný příběh, skvělé herecké výkony dvou hlavních představitelů, až soft porno erotika a naprosto úžasná závěrečná scéna na útesu. Trochu psycho, trochu drsnosti ve stylu Terezy Raquinové (Bakjwi by vlastně mohlo být jejím hodně volným převyprávěním), trochu komedie. Možná by to nemuselo být tak dlouhé, ale jinak je to hodně povedeně namíchaný mix, v němž obě hlavní postavy od počátku filmu k jeho závěru ujdou velmi dlouhou cestu a mezi tím, čím jsou na začátku a tím, čím jsou na konci je dost podstatný rozdíl. A obzvláště hlavní hrdinka je fakt výborná (nejen pro to, že je to Asiatka, pro něž mám fakt slabost). ()
Reklama