Režie:
Jaroslav BrabecKamera:
Petr KoblovskýHudba:
Jan JirásekHrají:
Josef Abrhám, Jana Hlaváčová, Lenka Vlasáková, Andrea Elsnerová, Zuzana Bydžovská, Vladimír Dlouhý, Jiří Langmajer, Richard Krajčo, Zuzana Vejvodová, Vlasta Chramostová, Josef Vinklář (více)VOD (1)
Epizody(17)
-
Dům u moře (E01)
-
Bohatá úroda (E02)
-
Štrúdl (E03)
-
V mezích zákona (E04)
-
Mezinárodní zápas (E05)
-
Záchranáři (E06)
-
Kozy (E07)
-
Honza a Saša company (E08)
-
Čarodějnice (E09)
-
Výhodná nabídka (E10)
-
Rodinná oslava (E11)
-
Dědictví (E12)
-
Milionář (E13)
-
Nejdelší most světa (E14)
-
Návštěva (E15)
-
Vyrovnané účty (E16)
-
Louky naproti (E17)
Obsahy(1)
Člověk nemusí rozumět snům svých blízkých, ale musí chápat, že je mají. Tak nějak by mohlo znět motto sedmnáctidílného seriálu z prostředí současné vesnice, jehož hrdina Josef Hrabě, soukromý zemědělec, podřídil celý svůj život budování rodinné farmy. Má k tomu ideální podmínky: pozemky, stroje, zkušenosti, ale hlavně manželku a čtyři už dospělé dcery. Až na to, že jejich představy o životě se od těch otcových poněkud liší. A tak když Hrabě trochu nesmyslně přikoupí další pozemky, místo aby myslel na tajná přání svých blízkých, rodina se vzbouří. Ženy odmítají být levnou pracovní silou, neslyší na jeho argumenty, že pracují na svém a že jednou mu budou všichni vděční. Srdce našich „Hraběnek“ totiž momentálně více zaměstnává tajemný mladý muž, který se přistěhoval do vesnice, aby si tady založil truhlářství... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (110)
Tak teď si dovolím napsat komentář k něčemu, co jsem ještě ani pořádně neviděl. Celý seriál jsem si nahrál a vypálil na DVD, včetně pořadu o tom, jak se seriál točil i včetně „Ohlédnutí za seriálem Hraběnky“. X-krát jsem si předsevzal, že se na seriál pěkně podívám; hezky v klidu, bez obtěžujících reklam a všelijakých upoutávek na všechno možné i nemožné. Ale zatím se tak nestalo. Přitom filmy, na kterých se podílel Ivo Pelant přímo vyhledávám. Jenže na celém seriálu mi nesmírně vadí jedna věc. Je to tolik vyzdvihovaná a zdůrazňovaná netradiční práce kamery. Nechci práci kameramana Petra Koblovského nijak znevažovat, ale jeho, jak on říká „autentický způsob natáčení“ mi ani trochu nevyhovuje. Jakmile se začnu na seriál dívat, mám neodbytný pocit, že se dívám na něco, co natáčel můj syn, když mu bylo asi 8 let a držel poprvé v ruce kameru. Ano, autentický způsob natočení seriálu mě nutí, jaksi podvědomě sledovat namísto děje jen obrázky a čekat, kdy se konečně zase jednou objeví záběr, který by byl normální. Tedy takový, na kterém se nekácí linie, záběry nejsou brány zešikma ... Sledování obrázků, které se kinklají ze strany na stranu, mě velmi unavuje a odvádí pozornost od vlastního děje. Také mi vadí vulgarizmy, kterými se v seriálu nijak nešetří. Opravdu se tak sprostě v Česku nyní mluví? ()
Z toho "filmového looku", kterým se Brabec a spol. neustále chlubí mě nejednou rozbolela hlava. České seriály jdou z extrému do extrému - slátaniny z jednoho studia totiž "zachraňují" audiovizuální divočárny, které jsou kvalitnímu řemeslu vzdáleny úplně stejně - jen z druhé strany. Forma na sebe neustále strhává pozornost, často působí až psychedelicky, což s látkou o vesnici a traktoristech moc nekoresponduje. Z toho motání se v prostoru a divokého střihu mě opravdu bolely oči, z milionkrát slyšeného hlavního hudebního motivu zase uši. A když se Richard Krajčo zaštiťoval "těmi bardy ze staré herecké školy", schytalo to i srdce. Jo, tehdá, když nás Bylo pět a když jsme prožívali Dobrodružství kriminalistiky, to byly jinší časy... ()
Dovolím si porušit zdejší tradici a nebudu hodnotit nový český seriál po první zhlédnuté epizodě. Učinil-li bych tak, obdržely by Hraběnky lepší čtyři hvězdičky. Poetické obrázky z českého venkova, dokreslující melancholickou atmosféru a občas pročísnuté zásahem blesku; výborní, typově přesně obsazení, herci; slušná hudba a solidní základ pro mnoho dramatických situací. Několik prvních epizod, stále sledovaných pod vlivem euforie z výjimečnosti Hraběnek oproti jiným současným českým seriálům, mi ani nevadilo, že na tom základě není nic moc stavěno. Syrové slovní konfrontace dvou a více postav však začaly čím dál častěji střídat ultratrapné momentky typu „mamča kupuje mobil“. Proboha, něco modernějšího by to chtělo! Pochybnosti o způsobilosti scénáristů napsat cca 16 hodin smysluplného děje, narůstaly přímo úměrně s množstvím scénáristických berliček, kdy je nám slovy neobratně vysvětlováno, proč postava činí, co činí. Očekával bych, že to bude dostatečně patrné z jejího „vnitřního prokreslení“. Bohužel není. Vrcholem všeho, špičkou ledovce bezradnosti, pro mě byl dialog zhruba tohoto ražení: (Muž jede na kole, nevšimne si nataženého drátu a vzápětí letí přes řídítka. Kolem jede koňmo mladá žena) – „Jste v pořádku?“ –V pořádku? Ano, ano“. Konec scény. U Formana by to svou zamýšlenou trapností bylo úsměvné, tady, míněno zcela vážně, to vzbuzuje leda tak lítost. Výše uvedený dialog navíc není veden v češtině, nýbrž zpolaanglicky, zpolaněmecky, s čímž souvisí další problém scénáře: zcela zbytečná snaha o protlačení „kosmopolitizujících“ prvků (děvočka z Ukrajiny, její pěstmi pěstění bratři, tajemný Němec). Podobně jako u Prison Breaku (mám to ale odvahu, srovnávat nesrovnatelné, viďte?), zpočátku snadno přehlédnutelné maličkosti vyrůstají do obludných proporcí a stávají se ohromně otravnými. Z nešikovnosti dramatické výstavby některých scén mě nejednou rozbolely všechny svaly v těle (ano, včetně mezižeberních). Když jsem celý rozbolavěný odcházel od sedmé epizody, bylo mi jasné, že tohle dál nemá cenu. Škoda no, snaha (by) byla. 60% ()
Ano. Někdy mám pocit, že český divák neví, co chce. Hlavně, pokud jde o TV tvorbu. Jednou nadává, že nejde o film, ale o divadlo (a u přepisu divadelní hry o něj SKUTEČNĚ jde), jindy, když mu je nabídnuto něco jiného, řve, že chce úplně ještě snad něco jiného. Jaroslav Brabec, konkrétně tedy, režíruje pořád stejně, stejně dobře, a pokud je jeho práce u jednoho projektu vynášena do nebes a u jiného haněna, je v tom velký rozpor. Jediný problém Hraběnek je poněkud řídší děj s jedním hodně přehnaným zvratem (elektrický sloup), na duhé straně oceňuju dialogy, po mnoha letech mám u českého seriálu pocit, že slyším mluvit skutečné lidi. V tomto smyslu byla dost mimo i recenze Jana Jaroše v Reflexu, která tvrdila, že představitelé rodiny Hrabětových se neumí vcítit do postav lidí z venkova. Možná se to někomu nezdá, ale žijí tam i tací, kteří jdou proti tomu "zaběhnutému vesnickému stereotypu." Stejná hořkost zůstává i nad některými komentáři zde, opravdovými výkřiky do tmy, objevujícími se hlavně u té podceňované televizní tvorby. Od jisté doby se snažím vyhýbat konfrontačním reakcím, ale tady musím napsat - fakt už jděte do háje. ()
Hraběnky jsou svou snahou o tradiční a poctivě dělaný seriál tuzemského střihu rozhodně sympatické. Obvzláště oproti rychlokvaškové konkurenci z komerčních stanic je rozdíl v kvalitě markantní. Technická stránka i většina herců je na velmi solidní úrovni. To co sráží tento projekt do vod nezajímavé průměrnosti je absence děje. Nic, ale vskutku lautr nic, se v průběhu hodinové stopáže každé z epizod neuděje. Postavy se nikam neposunou. Prostě nic. Kdyby byly jednotlivé díly o polovinu kratší, tak by se to na jejich vyznění nijak výrazněji nepodepsalo. Což není dobře a je to škoda... Doplnění po poslední epizodě : Tak i s tím dějem to nakonec v druhé polovině nebylo zase až tak zlé, byť žádný zázrak se rozhodně také nekonal. ()
Ještě odpornějši a vykonstruovanějši sračka než slámova Štěstí aneb jak se měšťak a spolu s ním diváci ve svých obývacích pokojích dojímají nad tím, jak je to na venkově těžké. Proč jsou vždycky tak nadějné scénáře s opravdu vydařenými dialogy zabity neopodstatnitelnou stylistickou figurou a obsazením profesionálních herců či lidí z "umělecké" branže, kterým nevěřím, že vstávají se slepicemi a uléhají s krávami. Snobárna nejvyššiho ražení, která je přesto kvalitnějši než většina toho, co jde z české pekelné kotliny do kin. Hraběnky nejsou vyložený hnůj, ale to úrodné pole, na které bylo zaděláno docela slušně (fabule je opravdu vyvedená a ta látka měla potenciál!), pohnojil režisér spolu s herci a kameramanem. ()
Dát tomuhle seriálu o jednu hvězdičku více než Ordinaci v růžové zahradě nebo Pojišťovně štěstí, to mi připadá u některých uživatelů krajně pokrytecké. To, že někdo nemá rád českou tvorbu, se pochopit dá, ale hodnotit systémem, co je český, to je špatný, mi připadá tak trochu ujetý. Co říct? Tohle není seriál o bohatých a šťastných lidech, které vídáme denně na Nově a na Primě. Ve vesnici se denně nevraždí a nepobíhá tam parta detektivů, která by těmi nejmodernějšími metodami tyto zločiny vyšetřovala. Také tam nemá ordinaci cynický lékař, jemuž je lékařská etika na míle vzdálená. Ve vesnici žije jen prostý český člověk, se svými "všedními starostmi". Žije tam sedlák, který po revoluci restituoval rodinné pozemky a má starosti, aby vše obhospodařil a uživil sebe a rodinu. Starostka obce má za manžela podvodníka zapleteného do úplatků a spekulací s pozemky. Mladý truhlář, jemuž utekla ukrajinská manželka, se musí potýkat nejen s jejími bratry, ale i s existenčními problémy a né zrovna čistou minulostí. Nepřipadá mi, že by tyto postavy byly tak vzdálené skutečnému životu na českém venkově a v Čechách vůbec. Seriál má velkou spoustu krásných a zajímavých postav, umocněných nadprůměrnými hereckými výkony jejích představitelů. Ať už je to Marta Hrabětová Zuzany Bydžovské, vyrovnávající se se svou romskou krví a hledající sebe sama a své místo v životě, svérazná důchodkyně Koldová Vlasty Chramostové, nebo bývalý komunistický funkcionář Saša Machonin Josefa Vinkláře. Kromě velmi dobré režie má seriál naprosto netradiční kameru, která ještě více umocňuje působivost příběhu, o jímavé a působivé hudbě Jana Jiráska nemluvě. A závěr? Tenhle seriál se mě osobně dotkl na těch nejcitlivějších místech mého nitra a já nemohu jinak, než dát plný počet. Zbývá jen doufat, že druhá polovina seriálu nebude slabší. Pro mě je tohle nejlepší seriál, natočený po roce 1989. ()
V záplavě všech těch nemožných Pojišťoven, Pout nebo Ordinací jsou Hraběnky takovým dalším impulsem, že se v Česku stále dá natočit kvalitní a zábavný seriál na pondělní večer. 70% ()
Televizní seriály zaplavily tuzemské obrazovky, bez klepání a upozornění se usadily v hlavním vysílacím čase a večer co večer zkouší naši benevolentnost. Na české poměry ovšem připravil nadstandardní ságu režisér Jaroslav Brabec a pod jeho vedením vznikl prozatím umně zrežírovaný, výtečně napsaný a brilantně obsazený seriál, který je tu pro ty, které ještě zajímají silné příběhy, motivy, pohnutky a sny jednotlivých postav a neomezují se na pouhé kdo, kde a hlavně s kým. Našlápnuto mají hrdinové jedné malebné vísky slušně!! ()
Celé mi to připadá tak nějak o ničem. A Abrhámovi vážně více sedí doktorský plášť, než tohle. ()
Jak J. Brabec v podtextu naznačil, tenhle seriál nebude pro diváky odkojené ordinací, letištěm a pod. A fakt není. Je jiný. Režisérským přístupem (v českých seriálech nevídaným), hereckými výkony (skvělé) a také scénářem. .... Odpady a nízká hodnocení (některá se objevila už po cca 10 minutách prvního dílu) moc nechápu, ale jedná se asi o diváky zabloudivší na program čt1 víceméně omylem :) ... Doufám, že seriál bude pokračovat ve stejné kvalitě. ()
ta kamera, TA KAMERA!!! auuuu, to mi na tom vadilo asi úplně nejvíc... 50% ()
Nečekaně dobře natočené, nečekaně tajemné, nečekaně bez klišé a nečekaně zajímavé. Ještě se mi to u žádného porevolučního seriálu nestalo, ale zajímá mě, co bude v druhém díle. Panečku. ()
Jeden z nejlepších českých seriálů posledních let a rozhodně nejlepší z roku 2007. Režisér dal hercům velkou volnost a výsledkem je, že postavy působí autentičtěji. A nakonec bych s těmi lidmi byl ochoten strávit i víc než těch sedmnáct dílů (tedy dva dny u televize). ()
Role jakou zde vyfásl Richard Krajčo se hned tak někomu nepoštěstí. V seriálu si užívá nejen se svojí ruskojazyčnou manželkou, ale postupně stačí obšťastnit tři švarné "Hraběnky" a navrch i místní hospodskou... Skoro to vypadá, jako by si při psaní téhle postavy někdo plnil svá tajná přání... ()
Tenhle seriál zraje jako víno. Přiznám se, že současným českým seriálům se obloukem vyhýbám. Pokud jsem se někdy začala na některý dívat, zpravidla kvůli doplnění vzdělání, většinou jsem nevydržela déle než dva díly. Při českých seriálech se totiž nedokážu ubránit pocitu, že byly natáčeny především pro čtenáře Blesku, který se třese hlavně na průšvihy a skandály. Na Hraběnky mě původně nalákal trailer se zapadajícím sluncem a překrásnou hudbou. Ovšem jestli jsem podle něj čekala venkovskou idylku, nedočkala jsem se. Ale nedočkala jsem se ani vehementního zdůrazňování negativ současné společnosti, jak tomu u českých seriálů bývá. Příběh je úplně obyčejný, vyvíjí se zpočátku velmi pomalu, což může diváky odradit. Trvá dlouho, než do sebe jednotlivé epizodky začnou zapadat jak kolečka do hodinek. Ze začátku jsem měla trochu problém s některými postavami, jejichž konání a motivaci jsem ne úplně chápala (Marta Zuzany Bydžovské, Honza Richarda Krajča, ing. Vít Martina Stropnického). Ale jejich čas měl teprve přijít. Právě postavy a jejich obsazení jsou v tomhle seriálu tím nejcennějším, rozhodně nejde o nějaké umělé knižní figury. Speciálně mě dostala mamča Jany Hlaváčové a samozřejmě opilec Saša, poslední role Josefa Vinkláře. Zhruba od poloviny seriálu zjišťuju, že se při každém díle čím dál víc bojím, že už přijdou závěrečné titulky. Nebýt poněkud pomalého rozjezdu, bylo by to za plnou. ()
Dávám jednu hvězdu a to jen kvůli Richardu Krajčovi, jinak by šly Hraběnky do odpadu. ()
Kamera je zlo! Brabec je zlo! Ale pořád lepší než všechny ty seriálové slátaniny... ()
Tak na tohle jsem se fakt těšil. Nebyl vlastně jediný důvod, aby tomu tak nebylo. Skvělý Jaroslav Brabec, úžasní herci v čele s Josefem Abrhámem a kvalitu zaručující scénáristé. A přesně tak hluboký jako bylo natěšení, je teď moje zklamání. Po šesté epizodě jsem to vzdal. Po čase jsem si naschvál pustil asi patnáctej díl, a voni tam furt řešili TO POLE!!! Kdyby to vzniklo na Nově, která už dokázala pohřbít tak skvělej seriál, jako MÍSTO NAHOŘE, bylo by vše tak, jak má být. Takhle je to pro mě seriálový zklamání roku! Hvězdička navíc je pro Zuzanu Bydžovskou, která je nejlíp napsaná i zahraná. Aspoň teda do šestýho dílu. ()
Docela mě udivuje takhle nízké hodnocení, ale v porovnání s ostatními českými seriály ohodnocenými uživateli csfd je to velký nadprůměr. Ti kdo dali odpad! tak jsou zřejmě pouhými zatvrzelými odpůrci seriálů, protože jinak by se i ten nezarytější odpůrce českých seriálů rozhodl dát po shlédnutí všech dílů Hraběnek přinejmenším 2 *. Jednu za bezchybnou kameru a druhou za vynikající herecké výkony. Opravdu se divím že většina diváků v době vysílání Hraběnek dali přednost předem jasně předvídatelné Pojišťovně štěstí, která podle mě nemá (spolu s dalšími seriály Tv Nova a Prima) co nabídnout. Leda kromě kil make-upu a rádoby šťastnému receptu na život... Hraběnky jsou v lecčems jiné. Převážně mě nadchly krásné exteriérové záběry naší krajiny doprovázené vynikající hudbou. Toto se v seriálech skutečně moc nevyskytuje... Dále se zde sešli vynikající herci, své životní umění zde zakončil Josef Vinklář; Naprosto fantasticky a přirozeně hráli Josef Abrhám a Jana Hlaváčová. Pozadu nezůstala ani čtveřice sester. Zajímovou roli si vystřihla Veronika Freimannová a o zábavu se nám postarali pánové Hrušínský, Bareš a Vlach. Výtečná byla též Vlasta Chramostová. Po počáteční antipatii si diváka získá i Richard Krajčo. Prostě samí dobří herci, obsazení nemohlo být lepší. Děj plyne poklidně, ale přesto je plný zvratů a tragických událostí. 17 dílů uteklo jako voda a na Štědrý den mi bylo tak všelijak, když jsem shlédl poslední díl. Kdo neviděl, neví o co přišel... ()
Reklama