Režie:
Koen MortierScénář:
Koen MortierKamera:
Glynn SpeeckaertHrají:
Dries Vanhegen, Norman Baert, Gunter Lamoot, Sam Louwyck, François Beukelaers, Bernadette Damman, Joris Van Der Speeten, Nancy Denijs, Nomie Visser (více)Obsahy(1)
Každá díra ve Flandrech má svou provinční rockovou kapelu, která hraje, kde se dá, a marně sní o slávě. Tři postižení muzikanti, kteří se podobně jako jejich idoly obrátili k drogám, hledají bubeníka pro svou skupinu The Feminists. Známý spisovatel Dries by byl ten pravý, ale má to háček – neumí totiž bubnovat. Přesto se tento arogantní manipulátor za skupinou vypraví, a odstartuje tak osobní šarvátky a rodinné sváry, jež dávají všanc křehkou budoucnost kapely. Násilí narůstá a Dries posléze dokáže muzikanty přimět, aby vzájemně pili svou krev. Ex Drummer rozhodně není konvenčním filmovým přepisem literární předlohy známého vlámského spisovatele Hermana Brusselmanse. Je drsný, vzdorný, hrůzný a příležitostně i komický a podobně jako Mortierovy krátké filmy je to především expresivně natočený hudební snímek. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (151)
Černější humor jsem snad v životě neviděl. Nekoukejte na to pokud jste žena, příslušník jakýkoliv menšiny, nebo normální. Největší punk. ()
Ex drummer pěknej, ale jinak to byl zajímavej hnus fialovej a na dolití víry v muzikantskou romantiku abych si teď dala Still crazy třikrát po sobě. ()
Anarchie. Chaos. Půlmetrový péro. ()
Belgický režisér Koen Mortier inscenoval něco jako filmovou performanci. Experimentální snímek natočený netradiční uměleckou formou, která se asi nejvíce blíží britskému kultovnímu Trainspottingu, společným jmenovatelem je jak prostředí sociálně vyloučené komunity drogově závislých a dalších vrstvev z absolutního společenského dna, přemíra násilí a expresivního výraziva, ovšem tam, kde Danny Boyle použil humor a metaforu, tam se Koen Mortier kvalitativně pohyboval o několik pater níže. Jeho primární záměr šokovat a provokovat diváky byl ovšem naplněn bezezbytku, v této souvislosti si dovolím použít známý citát surrealisty André Bretona, který tenhle film vystihuje až překvapivě: „Nejprostším surrealistickým činem je sestoupit do ulic s revolverem v ruce a nazdařbůh střílet, pokud možno do davu. Kdo neměl alespoň jednou chuť skoncovat tímto způsobem s titěrným systémem obvyklého zhanobování a oblbování, má již v tomto davu své vyznačené místo, a to s břichem ve výši hlavně…“ Po zhlédnutí Ex Drummera ale dobrovolně zůstávám v davu... ()
Málokterý film se do mého zvrhlého filmového vkusu dokázal trefit tak přesně, jako tenhle originální bezskrupulózní úlet (což sice neznamená, že by zároveň hned patřil k tomu úplně nejlepšímu, co jsem kdy viděla, ale rozhodně se to dá brát jako nemalý plus). Domácí projekce za sychravé podzimní noci vážně potěšila. ()
Zahradníkovo péro smrdí po holubích hovnech. ()
U tohoto filmu hrozně moc záleží na tom, jak jej osobně uchopíte a kolik let vám je... Jsou lidé, na které zapůsobí díky pro někoho výborné hudbě a celém tom "okolo toho", jsou lidé, kteří film asi vůbec nepochopí a zůstane pro ně jen hnusnou oplzlostí, jsou lidé, kteří se v něm najdou a některým to neřekne nic ... Jsou lidé, kteří se možná zasmějou černému humoru, ovšem tento film mi přišel tak "černohumorný", že nahlas jsem se zasmál asi jej jednou ... jinak jsem se smál v duchu a hodně často mi bylo "smutno" ... Já se v tom filmu našel ... Neříkám, že jsem něco jako ti chudáci ve filmu ani hlavní frajerský hrdina, ale bylo v životě prostě období řady let, kdy jsem se pohyboval v podobné společnosti plné šílených, ujetých, postižených chudáků, alkoholiků a feťáků ... ale naštěstí jsem nikdy nepřepadl na jejich stranu a zachoval si normální rozum a všechno tak nějak prožil a přežil s nedocenitelnými zkušenostmi ... Tohle je život, takhle to funguje ... život většiny lidí není plný "zlatých táců a stříbrných podnosů", ale špíny, hnusu a smutku pramenícího z nikdy nesplnitelné touhy vymanit se z reality, kam je osud uvrhl ... Tak to vnímám já, i když uznávám, že film jde vnímat z mnoha úhlů... ()
Skvost ! ()
„Proč chceš tak moc hrát s tou podělanou kapelou?“ - „Fakt nevím. Myslím, že chci vystoupit ze svýho šťastnýho světa. Sestoupit do hlubin hlouposti, ohyzdnosti, tuposti, nevěry a falše. Přifařit se k životu ubožáků, ale bez toho, abych do toho světa patřil, a s vědomím, že se můžu vždycky vrátit do svýho vlastního světa.“ Snažil jsem se oblíbit si postavy a fandit jim, ale…snaha zrealizovat koncert by k tomu možná mohla vybízet, snad i ten jejich handicap, problém však je, že celkově film nabízí panoptikum vygumovaných, bizarních hovad (hlavní „hrdina“ je pro změnu arogantní, zlomyslný pozér), které byste si rozhodně nepřáli potkat (tedy pokud třeba tajně netoužíte nechat si provést kolonoskopii až příliš velkým údem, ehm). Jinak je film plný anarchie, špíny, krve, brutality, nechutností, nepříliš fungujícího černého humoru a věcí co nedávají smysl. Nadsázka může být fajn, pokud se to s ní nepřehání, ale tenhle film byl na mě asi až příliš „punk“. Jediné, co mě skutečně bavilo, byly ty občasné záchvěvy hudby. Hodnotím 2*. ()
Bizár. Asi největší v životě, co jsem viděl. Ale ač jsem v první polovině občas něčemu zasmál, bohužel ne tak zábavný bizár. Zírám, že to hodnotilo 1200 lidí a visí tu takové hodnocení. ()
Velice ostré - nejen kvůli po rybě smrdící kundě a půlmetrovému péru. Drsný koktejl hnusu, násilí, humoru, zloby, snobství, pokrytectví a v neposlední řadě punku natočený Koenem Mortierem nás diváky staví do podobné situace jako hrdinu Driese - stáváme se zhnusenými pozorovateli životů třech sociopatů a jejich okolí, abychom se nakonci filmu z tohoto světa vrátili do toho našeho a blahořečili si a byli vděčni za to co máme. Co se posouvání mantinelů zobrazitelnosti a provokativnosti ve světovém filmu týče, vlaje vlajka Evropské unie hrdě jak v málosčem jiném. Otázkou je, jestli je na co být pyšný :-) Každopádně zážitek, který je třeba vidět - tedy za předpokladu, že na něj máte žaludek. 80% ()
Brutální festivalový úlet, který jako jediný film letošních Varů nabídl půlmetrové péro. ()
Naprostý skvost, který se mi přesně trefil do vkusu jedné z mých osobností a i do mého zvráceného smyslu pro humor, který se často snažím skrýt (urážky menšin a citlivých skupin, pubertální fóry podané extrémním a monstrózně vtipným způsobem, absolutní absurdita, černý humor, umělecká trapnost). K tomu je film podpořen vynikající muzikou a velmi zábavným koncertem (slovy režiséra: "Ty nejlepší songy z těch hrozných") dokonale zesměšňující ony archetypy hardrockových koncertních rubaček. Navíc se film nevyhýbá vizuálním a dějovým experimentům a dokonce se snaží i řešit důležité otázky (zejména pak ovlivňovaní slaboduchých osob). Tenhle film nemůžu doporučit citlivým dívkám a ženám a rozhodně ne gayům. Spousta lidí ho odsoudí, spousta lidí ho bude milovat a já jen doufám, že se mi ho ještě někdy podaří spatřit (podařilo). ()
Vlámské vysrknutí dna společenské žumpy. Zvláštní kombinace psychologické rošťárničky, depresi navozujících kulis i dějových zvratů, kreativních filmařských postupů a jedné skotačivé zabijačky. Nic pro blicí povahy. Osobní poděkování za pěkně reprodukovaného mongoloida od Deva. ()
Na co já to poslední dobou koukám? Další explicitní náser. __ Až půjdete zase jednou na koncert a budete se .. potit rozkoší z idola, co tam poskakuje, vydloubněte si ty růžový oči. __ Inteligence je mocná. Mocná a přichází s ní povýšenost. Pocit nadhledu který izoluje. Soukromá laboratoř, pokusný krysy. Člověk se nesmí nechat stáhnout svou individualitou do separé místečka bytí. Je pak prázdný a krutý. __ Kde že je ten ideál lidskosti? Proboha mnězemě bylo při tom filmu hrozně ouzko. Protože jestli něco šlo na dřeň lidský přirozenosti, tak tento hnusfest. A jak jinak jí zobrazit, než přes primitivní a svou nebetyčnou idiocií přirozené zvířectvo či výkvět inteligence s lupou v ruce nad mraveništěm. Nevim, kdo by vyhrál bludišťáka za nejvíce hodného pohrdání. Dost mě děsí představa sebe sama, když vím jak málo stačí abych se rochnil v tom bahně animální show nebo se stal minimengelem .. A já na i vně myslel že si užiju ten učesanej sex, drogy a Rock'N'Roll. Pche. Třikrát ti děkuju, 666teen, za nevymazatelnej hnus z hlavy. Asi se před příštim koncertem, než vylezu na podium, pomažu výkaly. Jo, to bych měl. ()
„Už se prali?" Punková špína, jak to mají mazlíčci z ulice rádi! Zpočátku tak trochu ubíjející, jak ale začali zkoušet, příběh nabral dech a rozjel se naplno. Možná více než punk připomíná všechno to křepčení, mlácení, šoustání, řvaní, krvácení a zvracení dada. Ale anarchie tam samozřejmě je, snaha popřít i sebe sama, všichni jsou žumpa a já to lejno v ní plavající a hrajeme jen jednou, No Future. A ke všemu výborná hudba, co dělá z toho hnusu a hniloby fajnový zážitek - Mogwai, Isis, Funeral Dress, Daisy Temple, Lightning Bolt, Colonel Bastard, Ghinzu... ()
"Hardcore, to nie moda. To zycie." Film za hranicí psychopatie a chaosu. Obraz: 5/5 Soundtrack: 5/5 ()
Film vyloženě určený pro ženskou křehkou duši. (8/10) ()
I kdyby se vám tenhle film nelíbil, jedno je jisté. Určitě na něj nezapomenete. Černočerná vyprávěnka o tom, co jeden šikovný manipulátor dokáže udělat s bandou retardů bez názoru. Ano, to půlmetrový péro tam je. Taky plešatá matka, dítě co baští vlastní hovna, deset mrtvol a výborná muzika. ()
Film, kterej jsem měl neskutečně dlouhou dobu ve chci vidět. Nevím proč ale měl jsem za to, že už jsem ho dávno viděl. Po dnešním WTF zjištění, že tomu tak není jsem to musel okamžitě napravit. Co se týče filmu tak tenhle skvost snad ani komentář nepotřebuje. Jde těmhle mongoloidům dát něco jinýho něž plnej počet hvězd??? Za mě teda rozhodně ne. ()
Reklama