Režie:
Denis VilleneuveKamera:
Greig FraserHudba:
Hans ZimmerHrají:
Timothée Chalamet, Rebecca Ferguson, Oscar Isaac, Jason Momoa, Josh Brolin, Javier Bardem, Stellan Skarsgård, Zendaya, Dave Bautista, David Dastmalchian (více)VOD (5)
Obsahy(2)
Kultovní sci-fi dílo vypráví o mocenských bojích uvnitř galaktického Impéria, v nichž jde o ovládnutí planety Arrakis: zdroje vzácného koření - melanže, jež poskytuje zvláštní psychické schopnosti, které umožňují cestování vesmírem. Padišáh imperátor svěří správu nad Arrakisem a s ní i komplikovanou těžbu neobyčejné látky vévodovi rodu Atreidů. Celá anabáze je ale součástí spiknutí, z něhož se podaří vyváznout jen vévodovu synovi Paulovi a jeho matce, kteří uprchnou do pouště. Jejich jedinou nadějí jsou nedůvěřiví domorodí obyvatelé fremeni, schopní trvale přežít ve vyprahlé pustině. Mohl by Paul Atreides být spasitelem, na kterého tak dlouho čekají? (Vertical Entertainment)
(více)Recenze (1 622)
Docela velké pískoviště. ()
Mám rád, když mě film přenese do úplně nového světa a udělá to tak věrohodně, že po pár minutách nepochybuji, že tam opravdu jsem. Myslím, že naposledy se to podařilo asi Avatarovi, a jsem rád, že to teď vyšlo i Duně. Jak jsou na tom lidé, kteří předlohu nečetli, nevím, ale já se na Arrakis cítil jako doma a tu nádhernou výpravu, architekturu, design lodí, kostýmy i přesně obsazené herce jsem si užíval stejně jako příběh, s nímž se tvůrci (za předpokladu, že bude dvojka) popasovali, jak nejlépe mohli. Kde jim dávala Herbertova kniha prostor k rozkošacení, tam rozkošacovali, kde mohli něco ubrat, tam ve vlastním a v diváckém zájmu ubrali. Ano, kniha je díky neustále tekoucím myšlenkovým pochodům všech postav o mnoho bohatší a leccos je v ní zřejmější než tady, nicméně neměl jsem pocit, že by Duně něco podstatného scházelo. Samostatnou kapitolou pak je hudba Hanse Zimmera, kterého musím po Není čas zemřít zase upřímně pochválit. Nedovedu si představit, že by druhý díl neměl vzniknout, a tak si to ani nepředstavuju a rovnou se na něj těším. ()
Klasický Villeneuve. Takže tip top vizuál, ale emočně úplně prázdné a plné nevýrazných herců. Podobně jako Laco už ze mě holt fanoušek tohohle režiséra nebude, protože jeho filmy jsou jako přes kopírák. Možná, že v kině na velkém plátně bych to víc ocenil, ale když je něco uvnitř vyprázdněné tak je jedno jak dobře to vypadá. Asi nastal čas doplnit si originál který mi dosud pořád unikal.55% ()
Bál jsem se, že bude chyba snažit si užít nejprve film před knihou samotnou, ale teď se naopak na čtení těším ještě o to víc; úplně vidím tu ohromnou masu ledu pod vodou, nad níž ční špička ledovce! Jediné minus hrané adaptace vidím v komornějším finále oproti dunivým (sic!) megascénám, které mu předcházely. [HBOmax] ()
Krásna ukážka možností veľkorozpočtovej filmárčiny pre dospelých. Každá dielčia zložka je úžasná a spolu vytvárajú úchvatný audiovizuálny zážitok. Takže najväčší "problém" je nakoniec ten príbeh, ktorý už mnohokrát vyluhovali napodobovatelia a fakt, že ide iba o predkrm pred dvojkou (ktorej sa snáď dočkáme). Pre podobné filmy vznikali kiná. 9/10 ()
…takze ta knizna predloha je sfilmovatelna… ()
Dlho očakávaný projekt má všetko čo má mať film takého formátu. Film ako stvorený pre veľké plátno. Veľmi dobre obsadené i prepracované postavy, úžasná atmosféra, výborné lokácie i hudba. Divák, ktorý nečítal knihu sa v úvode trocha stráca, ale postupne zapadnete a budete sa bez problémov orientovať v deji i postavách a rôznych rasách. Tak od druhej polovice ma to chytilo naozaj silnejšie a film som si užíval, no to len do momentu, keď som zistil, že príbeh vlastne nie je ukončený a režisér určite príde s pokračovaním. Je škoda, že divák vopred nevie, že sleduje vlastne iba polovicu filmu. Doma je to zistenie ok, ale ísť na to do kina a vracať sa domov s myšlienkou, že o 2-3 roky uvidím pokračovanie, tak to na kľude rozhodne nepridá a osobne by som na taký film do kina nešiel. 80%. ()
V časech dospívání pro mě Duna znamenala knížku číslo 1 a samozřejmě jsem byl zvědavý na její nejnovější zfilmovanou verzi, kterou si vzal pod svá křídla Denis Villeneuve. Výsledek mě naprosto oslnil. V roce 2021 vládla Duna. Kdyby takto nějak vypadala nejnovější trilogie Star Wars chrochtal bych blahem. 90% ()
Jeden z těch filmů, který nejen že bude pravidelně zařazován jako zásadní ve své dekádě, ale v kombinaci s budoucím pokračováním má velký náběh na to, stát se generační událostí, která bude vlivná stejně, jako filmové adaptace Harryho Pottera a Pána Prstenů. Ano, největší problém filmu je fakt, že se jedná o pouhou polovinu přepisu (tady je na místě dodat že kniha je mou nejoblíbenější sci-fi vůbec) a opravdového mistrovského díla se (snad) dočkáme až v kombinaci s Dune, part II. Veškeré mé výtky jsou zde pouze rýpáním ohledně detailů, které sice zamrzí, ale reálně nic neřeší (Barvy Harkonnenů jsou modrá a oranžová, MODRÁ, ne červená!!!) a samotný Baron je namaskován až příliš a nemá mnoho mimiky, ale... Vše ostatní je naprosto skvělá ilustrace, která se drží příběhu věrně a s úctou. Řemeslně je pro některého diváka možná až příliš formální, pro mě je ale jakási filmařská klasičnost naprosto kladná a perfektně dokresluje příběh, který je mnohem víc přemýšlivý, než standardní blockbuster (a rozhodně to není jen tím, že vykrádá korán kde to jde). Zároveň se daří nastolit trvalou zábavnost a neutopit příběh ve vizích, proroctvích a slovních novotvarech, co zní, jako kdyby je napsal beduín čuchající toxické lihové fixy a děj odsýpá, akce je zábavná (snad jen ta by mohla být trošku propracovanější a rozdíly mezi styly rodů a domorodců lepší). Zimmer ze sebe vytahuje to nejlepší a po dlouhé době působí dost originálně (děkujeme, arabské aranže a geniální práce s tichem), herecké obsazení skvělé, kostýmy a architektura originální a uvěřitelná... Hodně dlouho jsem neměl z každého filmového okénka takovou radost, je to skvostné, tajemné, podmanivé a skvělé. Tak snad už jen... Muad´dib! ()
Nekriticky láskuju. ()
Nebudu se nijak dlouze rozepisovat - prostě vizuální orgie. ()
Duna. Je. Nuda. ()
Moje po dlouhé době další ČSFD projekce (od Zombielandu: Rány jistoty) Pěkně natočeno po pocitové a vizuální stránce. Herecké obsazení mi sedlo. Nevím jestli bych se orientoval, kdybych neviděl starou Dunu. Je to dlouhá verze a vzhledem k ukončení poloviční verze Duny, přesto vcelku velmi dobrá. ()
Tak konečně filmový zážitek v kině, na nějž se jen tak nezapomene (tedy já nezapomenu). Mám rád původní Lynchovu surrealistickou Dunu, užil bych si jistě Jodorowského. Příběh znám, tudíž mě zajímalo zpracování. Vizuálně krásné. Ano, efekty z hlediska řemesla nejsou bombastické a hravě je převálcují StarTrek i StarWars. A 3D při celkových záběrech bylo mizerné - pozadí placatá až hanba. Jenže efekty byly vizuálně neotřelé a nápadité (labyrinty, města, vážky, stroje), což se počítá. A jako kdyby nad filmem dlel stín H. R. Gigera, který měl původně spolupracovat na Duně s Jodorowskym. Když se baron poprvé, podoben červu, vznese do vzduchu, když sesterstvo přichází a vidíte jen černé siluety uprostřed temných barev doprovázené hřmotnou hudbou jak z noční můry, když vidíte kosmický stroj podobný pohlavnímu orgánu a ponuré krajiny, pak máte pocit, že minimálně poradcem Giger (nechť je mu země lehká) byl. Mám tedy radost, že jde o film, co si uvědomuje svoji podstatu - vyprávět obrazem, nikoliv jen slovem. A červi? Nu, jen malá ochutnávka na díl příští, což je chytré. V čelistech i Vetřelci vidíte predátora v plné kráse také až na konci. Asi nemá cenu rozepisovat se o hudební stránce - kdo byl v kině ví, kdo ne, nepochopí. Kupodivu mi sedělo i herecké obsazení, byť to z Lynchova filmu má člověk hodně hluboko pod kůží. Těšení na pokračování bude zřejmě nekonečné jako písky pouštní planety. ()
Duna měla pověst knihy, kterou nelze převést důstojně do filmové podoby. Kultovní román Franka Herberta (který mimo jiné výrazně inspiroval George Lucase u tvorby původních Star Wars) není vyloženě vděčnou záležitostí díky tomu, že svět Duny těžké za pochodu vysvětlovat a zároveň je kniha založená na vnitřních monolozích postav. Z dnešního pohledu potvrzuje tuto pověst též z dnešního pohledu jednoduše směšná adaptace Davida Lynche z roku 1984. Kanadský šikula Denis Villeneuve ovšem po Blade Runnerovi 2049 dokázal nemožnou záležitost. Vzal Herbertovu novelu a zpracoval jí do mistrovského díla, které bezpochyby má na to, aby jednou mělo v popkultuře stejně významné postavení jako původní Star Wars či první Pán prstenů. Villeneuveova Duna adaptuje pouze první polovinu knižní předlohy. Villeneuve si tak ty největší dějové kličky a zvraty ponechává pro druhou část, její budoucnost ovšem visí na vlásku. Duna nikdy nebyla předurčena k tomu, aby byla vyloženě vděčnou záležitostí, překážku ovšem nastavuje i souběžné vydání na streamovací službě HBO Max. Přesto je Duna film, který je potřeba vidět na velkém plátně. Jde dost možná o vizuálně nejpůvabnější film minimálně posledních pěti let a divák při jeho sledování něco cítí. Cítí, že je součástí události. Události, která ho naprosto pohltí a je jednoduše stvořena pro stříbrné plátno. V tomto případě se prostě vyplatí odolat výhodám streamu a vyrazit na Dunu do kina. Za odměnu divák dostane něco, co se jen tak nevidí. Villeneuveova Duna je ukázka jeho vypravěčských schopností. Obtížnost světa Herbertova románu by nebylo jen tak snadné převést do filmové podoby, Villeneuve to ovšem naprosto zvládne. Jeho expozice si může podat ruku s expozicí, kterou u Společenstva Prstenu předvedl Peter Jackson. Děj nadále pádí kupředu, přitom všem se pomalu vysvětluje lore a pravidla světa Duny. A jakmile dojde na výpravu, kostýmy a především mistrovský hudební doprovod Hanse Zimmera, Duna představuje svět, který má co nabídnout a který bude nadále neskutečně zajímavé prozkoumávat. Spousty postav, spousta vysvětlování a spousta příslibů do budoucna. První Duna dokáže bez problémů obstát sama o sobě, stejně jako u Společenstva Prstenu je ovšem jasné, že se má pokračovat dál. I díky skvěle nastartované hrdinské cestě Paula Atreida. Timothée Chalamet potvrzuje status jednoho z nejtalentovanějších vycházejících herců a hrdinská cesta Paula Atreida si může podat ruku s těmi, které zažili Luke Skywalker či Neo. Při své hrdinské cestě tak trochu starý Paul Atreid mizí, aby mohl povstat potencionální spasitel. Přitom všem to ovšem emocionálně funguje i přes znalost předlohy a tím pádem i vědění toho, kam Paulův příběh povede dál. Villeneuve dokáže napnout i znalce předlohy, nezasvěceným ovšem stejně zvraty předhazuje nenápadně. Duna v podstatě funguje na principu seriálové Hry o trůny, kdy i Duna je plná politických intrik, zároveň ovšem k předloze přivede novou armádu fanoušků. Herbertova předloha se tedy dočkává nejen té nejlepší péče, ale též dost možná i té nejlepší reklamy. Denis Villeneuve si vždy vybírá komplexní látky. Po Příchozích a Blade Runnerovi 2049 jeho volnou sci-fi trilogii zakončuje očividnou láskou k Herbertově předloze. I kvůli komplexnosti Duny je zcela pochopitelné, proč se jí chtěl chopit někdo jako Villeneuve. Villeneuve je nejen vizuální vypravěč, ale umí i skvěle vyprávět příběh a s ním posouvat své postavy. V Duně velkou roli hrají emoce, vztahy postav. Hned při prvním setkání Paula Atreida a Duncana Idaha je jasné, že ti dva mají rádi a Duncan je pro Paula něco jako starší bratr. Stačí jeden moment a Villeneuve dokáže prodat, že vévoda Atreid svého syna miluje. V Duně je spousty postav, stěžejní postavy ovšem dostávají maximální péči. Duna není typickým blockbusterem. Jde o kombinaci blockbusteru a uměleckého filmu. Velkou roli v tom hraje kameraman Greig Fraser, který má nakročeno k tomu, aby měl jednou v okruhu kameramanů stejně významné jméno jako Roger Deakins či Robert Richardson. V podstatě libovolný záběr je čirým uměním, tak silnou vizuální estetiku divák nevidí každý den. Krásně se na to kouká, vizuální efekty jsou poté dle očekávání na té nejlepší úrovni a obří červy stojí za to. Všichni herci jsou ve svých rolích bravurní. I Jason Momoa a Dave Bautista, kteří zde mají možnost předvést, že nejde o úplná herecká dřeva. Za zmínku ovšem krom Chalameta stojí též naprosto skvělá Rebecca Ferguson, super Oscar Isaac či Stellan Skarsgård, který je od nástupu tak adekvátně nechutný, jak tomu má u Vladimira Harkonnena být. Skarsgård by z fleku mohl opustit plac Duny a jít natáčet životopis Miloše Zemana, přesně tak děsivě a nechutně v této roli působí. Hans Zimmer se poté překonal. Dokonce až tak moc, že dost možná svět neslyšel epičtější a rozmáchlejší soundtrack od času Pána prstenů. Zde je možné najít pár styčných ploch. Soundtrack Duny totiž není pouze instrumentální, ale sází i na různé popěvy v pozadí. Skvělý hudební motiv u Harkonnenů působí přesně tím adekvátně děsivým způsobem, při epických akčních scénách soundtrack v rámci emocí dělá hodně. Jde o komplexní soundtrack, který se možná nedá vyloženě poslouchat samostatně, v rámci filmu ovšem funguje skvěle. Skutečně to nebyl snadný úkol, scenáristé Villeneuve, Eric Roth a Jon Spaihts ovšem zvládli knihu perfektně převést do filmové podoby. I díky faktu, že první film mapuje pouze první polovinu původní knihy má Villeneuve více času než ve své době Lynch a knihu adaptuje velmi věrně. U toho filmu jde postupně vyzobávat jednotlivé momenty a všechny plnohodnotně obstojí. Trénink Paula Atreida, první setkání s červy, invaze Harkonnenů či finále, které definitivně vytváří potencionálního spasitele planety Arrakis. Přesah Herbertova románu je ve Villeneuově adaptaci dle očekávání zachován, všechny zásadní momenty v knize jsou i zde. Silná je vizuální i obsahová stránka a skutečně vzniká v součtu film, který se nevidí každý den. Jde o film, který byl stvořen pro stříbrné plátno, ovšem nedočká se adekvátního uznání. Adekvátně by do pár let měla dorazit druhá část Villeneuveova eposu, která ovšem není zaručená díky zvláštnímu rozhodnutí studia Warner Bros, že i Duna se letos souběžně vydá do kin i na stream. Je to smutné, protože tenhle film byl stvořen pro milovníky kinematografie a každý, kdo to s filmem myslí vážně by ho měl vidět. Především i proto, že podobných projektů v blízké době mnoho nevznikne. Jděte do kina! Ne k počítači, ale do kina! Dunu je potřeba vidět na velkém plátně, za návštěvu kina se poté divák dočká té nejlepší možné odměny. Plnohodnotného emocionálního i vjemového zážitku, který se emocionálně opakuje jen málokdy. O Duně by se toho dalo napsat ještě mnoho, to nejdůležitější jste už ovšem slyšeli: JDĚTE NA TO! Viděno v kině: 2x () (méně) (více)
Ok, efekty jsou o poznání lepší, než v předchozích verzích. Na druhou stranu mi chybí druhá, a z hlediska děje mnohem důležitější, část. Takže slabší průměr a otevřená šance na návrat, pokud bude něco dál...jinak sbohem a řetěz... ()
Stará klasika je klasika.. ale tohle předčilo mé očekávání, moderní kabát tomu sakra sluší a hudba s atmosférou jsou velmi hutné! Bravo, těším se na druhou část!!! ()
Keď ide do tuhého, padajú dejové zvraty hlucho jeden cez druhý, heroické a vlastenecké prejavy vzbudzujú rozpaky a výjavy skazy fungujú len v obrazových rovinách. Duna je skrátka prevažnú časť stopáže nastavená na taký intenzívny mód na väčšine frontov, že je málokedy priestor obyčajne vydýchnuť, zakúsiť svet mimo spletenec drám a kríz. Duna by bola oveľa lepšia ako miniséria. Veľmi bolestne jej chýba priestor na dostatočné rozvinutie vzťahov a zákonitostí sveta. Práve zložitosť a hlavne alegorickosť jej vízie budúcnosti je to, na čo najmocnejšie láka a z čoho nakoniec dodá iba náčrt. Ten navyše prezentuje s takou prehnanou pompou, že vo výsledku väčšinu jeho potenciálu udusí. (7.11.2021) ()
Nekompromisní. Rovná se zázraku, že v době haha blockbasterů dali Warner Bros. zelenou takhle dospělému, komornímu, epickému spektáklu. Děkuju. A ještě mají koule to utnout v půlce příběhu. Blázni :-D Pokud natočí nutný druhý díl, historie je za to bude milovat. "My planet Arrakis is so beautiful when the sun is low. Rolling over the sands, you can see spice in the air." ()
Těžko říct, oceňujete tu někteří, že je to dospělá podívaná, oproti jiným dnešním blockbusterům. To oceňuji taky. Ale na mě je to dospělé pořád hodně málo. Pořád je tady postava Jasona Momoy, pořád se musí dít akční předvídatelné klišé, pořád se musí dít divnomomenty v dialozích a motivacích postav, i zde jsou únavné boje 1 proti nabíhajícím 50 protivníkům. Je toho všeho méně než jinde, ale pořád to tady je. A jako všude, kde by se všechno dalo vyřešit moderní technologií, tak musíme trávit většinu času tím, že se lidí bitkaří po staru pěstmi a meči. Nebaví. Už dlouho. Vizuál je samozřejmě velký klad, ale já si teda mnohem víc užívám statický záběr na monumentální loď v dechberoucím písečném kaňonu, než 10 minutovou akci vážky v písečné bouři. Tak zlé to se mnou je (možná kdybych pochopil, proč začla padat křídla AŽ v momentě, kdy se přestala hýbat rychlostí 10 tisíc vrtů za sekundu, tak bych si to užil víc). Těch dechberoucích záběrů je hlavně z počátku docela dost, ale pak je toho zase mnohem méně. Obecně má film pro mě aspekty, kterých si velmi vážím a pak právě ty, kterých vůbec. Obrovským kladem je hudba Hanse Zimmera. Kdo mě zná, ví, že na něm obvykle nenechám nit suchou. Jeho Duna se ale směle zařazuje po bok jeho největších majstrštyků jako je Gladiátor nebo Počátek. Snad jen pár sekund z celého filmu znělo vyloženě jako Zimmer, jinak vůbec. Oceňuji spoustu dalších věcí, jako například výskyt skutečně mimozemských rostlin (aspoň v rámci té "encyklopedie"), úžasného červíka (mám strašně rád, když ve sci-fi filmech nejsou pouze humanoidní mimozemšťané). Herecká sebranka je hvězdná, ale dokázal jsem se maličko napojit na hlavní postavu a jeho rodiče, ale tím to haslo. Ostatní postavy v sobě měly málo, jak to říct, charakteru, ale i prostoru. Základní problém, který však s Dunou mám, je vlastně přijetí celého fikčního světa. Prostě mi to celé nedává moc smysl. Je to hrozný mišmaš všeho možného a cítil jsem se zcela přehlcen - oblečení jak z raného novověku se střídá se supermoderním chladícím nesmyslem, do toho telepatie, supermoderní zbraně se střetávají s obyčejnými čepelemi, které se se zase střetávají s ne moc funkčními štíty silové pole, bambilion supermoderních lodí, které se ovládají kompletně analogově atd. Zároveň je tu ale obrovská spousta výborných nápadů. Obecně moc ale nemám rád, když je fikční sci-fi svět až tak mocně odpojen od toho našeho. Už je to pak poměrně blízko k fantasy. Film se podle mě mnohem více měl zaměřit na uvedení do děje, do světa, jasnější vysvětlení různých aspektů. Například o té nejzásadnější věci, melanži, se toho člověk vlastně moc nedozví (třeba ani to, že se to tak jmenuje) a o tom ostatním už vůbec nic. Pořád je to hlavně o vizuálu a děj je vlastně velmi jednoduchý, pouze se to tváří složitě a komplexně. On ten svět složitý a komplexní je, ale ten děj je vlastně stupidní. Ale uznávám, že jsem jeden z těch kacířů, kteří ještě Herbertovu Dunu nečetli, ačkoliv se na to chystám celý život. Cítím, že to, co je ve filmu od Herberta, je skvělé. Naopak prvky, které jsou v dnešních filmech, zdá se, zcela nezbytné (viz úvod komentáře), jsou to, co mě štve. Jsem zvědav, jak svůj názor přehodnotím po zhlédnutí dvojky a zejména po přečtení knihy. () (méně) (více)