Režie:
Ti WestScénář:
Ti WestKamera:
Eliot RockettHudba:
Jeff GraceHrají:
Jocelin Donahue, Tom Noonan, Mary Woronov, Greta Gerwig, AJ Bowen, Dee Wallace, Heather Robb, Darryl Nau, Brenda Cooney, Danielle Noe, Lena Dunham, Ti West (více)Obsahy(3)
Píše se rok 1980 a mladá vysokoškolská studentka Samantha má finanční problémy. Rozhodne se proto přijmout podivnou nabídku a jeden večer postaršímu páru hlídat dům. Jenže ten večer se nevyvíjí zrovna podle jejích představ. Obrovský starý dům na samotě skrývá víc tajemství, než by mohla vůbec tušit. (Chatterer)
Recenze (374)
Na horor dobré plus! Ale pozor, ty krabičky jsou walkmani!:D // 36. LFŠ UH ()
Ti West je zvláštny týpek. Viacej ako o horor sa totiž jedná o veľmi nepríjemný film. Vzdáva síce hold vizuálu a atmosfére 80 rokov, ale veľmi ťažko by sme tam hľadali vyslovene chutnú lakačku, alebo nechutnú scénu. Motivácie postáv sú pri záporných postavách načrtnuté a uvedomujem si, že vysvetľovanie by mohlo zabiť tak poctivo budovanú atmosféru, ale bohužiaľ na nej to nemôže celý čas stáť. Netvrdím, že som sa nudil. Remeselne je to zvládnuté na výbornú. Ale finále by som si želal šťavňatejšie. Hlavne preto, lebo som na neho dosť čakal. Postavy sú dobre napísané a zahrané, ale až keď prestanú hovoriť máme možnosť naplno oceniť či už ich divnosť, alebo nevinnosť. Rozhodne sa ale nejedná o zlý film. Je takým príjemným fuckerom súčasnému mainstreamu. Ale Friedkinov, alebo Polanského príspevok do žánru mi sedel viac. ()
Výborné. Sofistikovaná hra na evokaci hororů staré školy a také velmi originální počin. Je to dáno tím, že zvolené postupy jsou mnohem originálnější a konstruktivnější než kdy byly/mohly být v 80. letech, ale zároveň film přebírá modelové prvky typické pro tehdejší podobu žánru. Hlavní hrdinka je bezstarostná dobře vypadající vysokoškolačka, má nejlepší kamarádku, tančí na hudbu z wolkmena, dívá se na televizi, jí pizzu a hledá si brigádu. Samozřejmě objeví inzerát na nejtypičtější práci amerických hororových vysokoškolaček – hlídání dětí. Nejsilnější stránkou filmu je poté budování napětí. Tvůrci stupňují napětí pomalým tempem, kdy nechávají diváka čekat na nějaký zlom (lekačku) až neúnosně dlouho. Dávají tak prostor pro představy těch nejhorších variant, které hlavní hrdinku můžou postihnout a o tom, že ji něco zlého postihne, přitom od začátku není pochyb. Přechod k násilné scéně je tak až infarktový. Bohužel potom film už jenom dojede do konce a nezbytná akce jako by tam byla pouze z povinnosti. [LFŠ 2010] ()
Keď prvý krát zazvonila telefónna búdka, tak som vedel že je niečo špatne. Od toho okamihu to malo parádnu atmosféru. A to napätie, ktoré si film budoval od príchodu do domu bolo neskutočné. Samotný záver bol potom už len slabý odvar oproti tomu potulovaniu sa tichom a prázdnom dome. ()
To mě napadne tak jednou za rok (někdy i déle) sáhnout po nějaké novější věci z oblasti horroru abych se utvrdil že už to není co bejvávalo. A náhodou sáhnu po vydařené záležitosti která staví celou dobu na pomalém tempu a rozvíjející se atmosféře.To vše podáno naprosto seriozně , s maximální profesionalitou a bez sebemenšího zaváhání. Na plný počet to však nevidím. Přeci jen mi tam něco trošičku chybělo ale nevím co. Musím však říci že jsem spokojen. ()
Štylizácia do 80. rokov (vizuál, spôsob rozprávania príbehu) je veľmi vydarená. Ťažko uveriť, že ide o film z roku 2009. Pomalé tempo, veľa náznakov, varovných signálov a všetko sa kumuluje k finále. Bohužiaľ som ale vo výsledku dostal len veľmi dobre opečovanú tuctovku. ()
ta atmosfera 80 snad nemohla byt lepe zachycena, pekne jsem si zavzpominal. ()
Začátek se děsně táhne, ale ta 80's stylizace je fajn. Jakmile hrdinka vejde do podivného domu a začne se seznamovat s jeho majiteli, začne atmosféra houstnout. A houstne. A houstne. Ale nic se tam neděje. Dvacet minut před koncem jsem se díval na hodinky a říkal si, jestli se tahle nekonečná expozice rozjede v něco smysluplného. A... nerozjela. Vystavěné to je divně. Namísto postupného build-upu jako kdyby film v posledních několika minutách naskočil z poklidného tempa rovnou do rozjetého vlaku. A nefunguje to. Kromě toho, že je hektické finále na koukání nepříjemně a technicky bych řekl až špatně natočené, tak je příběhově i navýsost banální. ()
Ani nevím jak mám tento horor hodnotit. Stylizace do 80. let, jak je již zde mnohokrát zmíněno, se vydařila a sedlo mi to. Děj není nijak objevný ani se zajímavou či překvapivou zápletkou (i když ne tak docela), ale pořád jsem přemýšlel, o co tam může přesně jít apod. To mám na filmech rád. Velmi příjemné překvapení. ()
Zvoliť 80. roky ako dejovú kulisu, bola viac ako skvelá voľba. Móda, hudba, to všetko prispieva k neodolateľnému vzhľadu snímku a pôsobí zároveň ako homage žánru onoho desaťročia. Vzal si ako príklad aj štrukturovanie celého príbehu, kde v prvej hodinke nedostávame všetko na zlatom podnose a kde netrpezlivý divák bude pokúšaný. Ide o pomalý, ale rozhodne nie nudný rozjazd. Záverečná polhodinka už obsahuje to pravé orechové, nejde však o gorefest, ale o zimomriavkovo strašidelné minúty. Všetka úcta. ()
Luxusní atmosféra. Přestože se tam toho moc nestane a není tam nějaké velké množství lekaček a krve a podobně, tak snímek chytne a nepustí. Jenom mě ale tak napadá - není trochu nelogický, že si studentka univerzity, která ještě ke všemu asi ani nemá boyfrienda chce pronajmout tak velkej barák? ()
Do prkenné ohrady, ale takové zklamání jsem vůbec nečekal. Naprosto skvostně rozehraný úvod, který dokáže poutavě nalákat na film se v průběhu rozsype jak domeček postavený z karet. Celou dobu je krásně cítit osmdesátková nálada s čímž koresponduje obraz, chování charakterů, snímání kamerou, hudba a další prvky. Ale příběh ztroskotává na totálně zmršeném scénáři, který se sice snaží první hodinu a něco vybudovat atmosféru, ale naprosto bez kýženého efektu. A jakmile na nějaké to peklíčko konečně dojde, tak ani z tohoto pohledu se nejedná o žádné terno. Čekání je vážně nelidské, protože se opravdu víc jak hodinu (!) nic neděje. Dost jsem litoval, že s tak silným potenciálem se nedokázalo patřičně naložit a Dům ďábla působí šíleně nedotaženě a bohužel většinu času dost nezáživně. ()
Je to retro a je to pekelně napínavý - co chtít víc? :) ()
80's are back! Ejha tak toto ma potesilo uz len z principu. Rejza musi tuto dobu skutocne milovat. Od obsadenia (cameo Dee Wallace), cez hudbu (syntacke popove vypalovacky), kameru (ziadne filtre ci digital- ma to presne look starych hororov comu je prisposobena aj stylizacia farieb), modne trendy (ucesy, oblecenie, telka, walkman, pizza) az po atmosferu (absencia lakaciek ci videokliparskeho strihu /s vynimkou 1 sceny v zavere/) je toto dielo hlboko zakorenene v obdobi spred 30. rokov (vratane dizajnu uvodnych a zaverecnych titulkov). Zial film sa nevyhol ani najvacsej slabine hororov tejto doby a sice dlhemu rozjazdu a pomalemu tempu. Kazdopadne takto nejak som si predstavoval remake Carpenterovho Halloweenu predtym nez ho zverili Robovi Zombiemu. ()
Toto zlovestné atmosferické divadlo, nielenže vyvoláva pocit ustavičného ohrozenia a evokuje atmosféru 80. rokov, ale vzbudzuje aj celkom reálny dojem prítomnosti v dome diabla. Keď už hovorím o hororových 80. rokoch, musím povedať, že prednosti tohto filmu sú zároveň jeho slabinami. K určitej dokonalosti mu chýba práve 80tková minutáž (o 10 minút menej by filmu prospelo a stmelilo príbeh), takisto by mu pomohli: aspoň záblesk 80tkovej erotiky (tie baby v prostých rifliach a flanelových košeliach boli kedysi odvážnejšie) a na záver trochu veľkolepejšie (možno "fulciovské") gesto dezilúzie a márnosti. Inak House of the Devil (2009) je veľmi podobný (najmä úvodom a výberom protagonistky) filmu Babysitter Wanted (2008). Takže, kto má rád akciu a dynamický spád bude z tohto hororu sklamaný, ale kto sa poddá spočiatku nenápadnej atmosfére určite neoľutuje. ()
Fúha,to mam asi inú predstavu o budovaní atmosféry ako ostatný užívatelia,lebo asi až po hodine sa konečne film rozbehol na plné obrátky ale do tej doby to bolo slabučké.V tom závere to bolo temné a konečne to malo tu správnu dávku napetia,ale to už pomaly film končil.Ale jedno nemožem dostať z hlavy a to keď sa tej študentke zjavovala ta zakrvavená tvár,tak to som ťažko predýchaval,to bolo veľmi posobivé.Film sa pripravoval na dosť dobré finále,ale mne to nestačilo,keď asi hodinu sa tam toho moc neudialo.Ale určite by som tento film nezavrhoval,u mňa silné 3*. ()
Jsem nadšen-nadšen-nadšen.....Nečekal bych, že v roce 2009 bude někdo schopen takhle svěže a lehce natočit seriózní horror s dokonalým nádechem atmosféry přelomu 70tých a 80tých let.... Od samého začátku mě to chytlo a nepustilo= Brakoidní hudba, vynalézavá kamera, kostýmy a i sestřihy vlasů jako z těch starých horrorových klasik, místo Mp3jek walkmany:) ..herci naprosto uvolnění, nepřehrávající, nerušící(což je u horrorů tak trochu zázrak)= Poprvé za hodně dlouhou dobu jsem se koukal na horror a fandil té holce v hlavní roli- ta postava je jednoduše=zvládnutá=prostě obyčejná holka, která je i v pasti žánru schopná uvažovat a ve vyhrocených situacích slušně zabojovat................................................ Nevím jak se to Westovi povedlo ale stvořil(minimálně v mých očích)malý zázrak= V roce 2009 nám přinesl kvalitní béčkový horror z konce 70tých let bez toho aby ho přetavil na hračičkovskou komedii v Tarantinovském stylu=BRAVO!!!!!!!!!!!!!!= ()
Satanistický horor II. až III. kategorie. ()
Ultimátní retro stylovka, jejíž jméno obrušují ostré hrany atmosféry z osmdesátých let. The House of the Devil bruslí po hororovém žánru s rafinovanou estetikou, okořeněnou o vlastní tvůrcovský dotyk. Ten docení především fanoušci oldschoolových postupů. Od statických záběrů, syntetických popovek, přes účesy až po walkman ve stylu osmdesátek. Leč snímků se strašidelným domem či okultní zápletkou tu bylo spousty, tak právě díky své formě u mě snímek zvítězil. Minimalistickou, neuspěchanou, která své trumfy odkrývá v posledních minutách a nesnaží se vyděsit laciným audio shockem. The House of the Devil tak považuji v rámci moderního hororového trendu za vytříbenou a precizně odvedenou řemeslnou práci, při které obrníte-li se trpělivostí, tak vás nezklame. ()
Konečně zase jednou horor ne jako přehlídka brutalit, ale jako promyšlená a perfektně vygradovaná výzva k divákovi - zvládneš mě až do konce? Podobně jako u nejlepších filmů žánru (např. Texas Chain Saw Massacre) se počáteční bububu promění v neskutečný masakr, u kterého si přejete, ať skončí, ale zároveň od něj nemůžete odtrhnout oči. Zajímavé je, že tento film si nehraje na osmdesátky. On je z osmdesátek. To jsem ještě u jiného filmu neviděl - nejde o to, že by se děj odehrával v jiné době (takových filmů je mraky) nebo že by to byla stylizace do určitého období (např. neo-noirové filmy jako Muž, který nebyl), tento film je úplně jako z osmdesátek - hudbou, titulky, barevným laděním, prostě vším. Já zkrátka musím dát plné hodnocení filmu, u kterého jsem se lekl i pouhých ustřižených vlasů v koupelně... ()
Reklama