Režie:
Clint EastwoodScénář:
Joel OlianskyKamera:
Jack N. GreenHrají:
Forest Whitaker, Diane Venora, Samuel E. Wright, Keith David, James Handy, Sam Robards, Bill Cobbs, Arlen Dean Snyder, John Witherspoon, Tony Todd (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Charlie „Bird“ Parker měl dar od boha. To, co on dokázal se saxofonem, svedl jen málokdo. I proto se ve čtyřicátých letech minulého století stal jedním z nejlepších jazzmanů v New Yorku. Pak ale přišel alkohol, drogy a strmý pád, který dokázala zastavit až láska milované Chan. Hlavní úloha ve vynikajícím hudebním životopisném dramatu od režiséra Clinta Eastwooda připadla čerstvému držiteli Oscara, charismatickému Forestu Whitakerovi... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (51)
Za mě lehce mouchy, proto 4* a to ve fetování, ve kterém jel hlavní hrdina a trochu bylo vidět, že ten saxík nemá úplně pod kůží, jako ten fet. Potenciál pro lepší film tu je a to s ohledem na film Zelená kniha. Stačí málo a výsledek by byl daleko lepší. ()
Oscar 1 : Zvuk. . . . . . . Zlatá Palma - výběr ()
Pokud se vám líbí atmosféra předválečné Ameriky, máte rádi jazz a Foresta Whitakera, je tento životopisný film pro vás přesně tím pravým. ()
║Rozpočet $9miliónov║Tržby USA $2,181,286║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Clint Eastwood si coby režisér rád vybírá ke zfilmování skutečné osudy výjimečných lidí (např. Nelson Mandela, J. Edgar Hoover, Frankie Valli či Chris Kyle). A Bird, příběh jazzového mistra Charlieho Parkera - byl v roce 1988 tím úplně prvním, který převedl na filmové plátno. Prvním a nezapomenutelným. Po mnoha letech jsem si tento dobový snímek připomněl a opětovně uznal jeho kvality. Mj. skvělý FOREST WHITAKER. ()
Sledovat film o tom, jak si nějaký feťák potmě píchá, případně se snaží upít k smrti, mi přijde mrhání časem. Jenže k té ódě na závislosti zněla fakt dobrá muzika. A závěrečná třetina filmu ani nebyla tak strašně nudná jako ty dvě předcházející. Parker byl dobrý muzikant, ale jako člověk byl troska, která nestála za nic, takže absolutně nechápu, proč o něm Eastwood natočil film. ()
Spoilery! Tak tohle se mému oblíbenému Clintíkovi hrubě nevyvedlo. Tento film neskutečně sráží do kolen jedna zásadní věc - stereotypnost. Film disponuje brutálně přestřelenou stopáží se zacykleným průběhem, který vás hned v druhém cyklu začne až do skončení filmu enormně nebavit. Tlustá opička zafuní na saxík, následují drogy, alkohol a příležitostný sexiík a vše je završeno 15 minutami litování. Tento scénář provází diváky po celou nepřátelskou stopáž. Opravdu hrubě mě nebavilo sledovat dvě a půl hodiny feťáckou ubrečenou opičku, kterak se plouží ulicemi předválečné Ameriky. Uznávám, že opička Whitaker se snažila a působila celou dobu věrohodně, ale to nic nemění na odporném zážitku z filmu. Věřím, že film docení pouze vyléčení a léčící se alkoholici, narkomané, muzikanti, gayové a šulini, Já nepatřím ani do jedné jmenované skupiny. K lepšímu hodnocení nepřihlédnu ani navzdory faktu, že tlustá opička zemřela ve stejný den, kdy se narodil nejúžasnější borec, který kdy kráčel po této planetě. Nechutně nudný film o člověku, který snad ani nestál za pozornost, natož za natočení filmu. ()
Jazz vůbec neposlouchám a o nějakém Charlie Parkerovi jsem taky v životě nic neslyšel, takže byl pro mě tento film naprostá neznámá. Jedinou drobnější výtku bych měl k jeho délce, ale to je určitě všechno. Jinak dvojice v podání Clinta a hlavně mého oblíbeného a již poněkolikáté skvělého Foresta drží opratě pevně v rukou po celou dobu trvání. Bird je zde vykreslen, jako sice geniální hudebník, ale také muž, který zápasil až s příliš mnoha démony a ne vždy se mu je dařilo dostat pod kontrolu. A pokud máte rádi jazz nebo hru na saxofon, klidně můžete jít směle o jednu hvězdu nahoru. ()
Přiznávám, že jsem na to koukal jen kvůli Clintovi. Bebop bych nepoznal, ani kdyby měl někdo tolik trpělivosti, aby mi zkusil vysvětlit, co to je, a filmů o feťácích už jsem viděl kvanta. Takže mi zbyly dobré herecké výkony (Forest Whitaker, Diane Venora, Michael Zelniker) na jedné straně a pocit, že je film zbytečně dlouhý, na druhé. ()
CLINT tentoraz len za kamerou bez camea,kde pred kamerou exceluje FOREST WHITAKER,ktorý pekne dávno dokazuje,že je talentovaný actor ako bol aj saxofonista Charlie„Bird“ Parker v zložitom životopisnom,extrémne dlhom snímku,ktorý nenudí,ale ak by bol skrátený zhruba o pol hodinu,výsledok by bol lepší? Clintova réžia je po celý čas sústredená a Forest predvádza pamätný výkon hodný zapamätania+Diane Venora ako jeho žena Chan Parker. Som rád,že som si pozrel netypického Clinta Eastwooda,ale zdokonalil sa,aby čoskoro prišiel snímok UNFORGIVEN. ()
Pro milovníky Charlieho Parkera a jazzu vůbec jasná volba, Eastwood s Whitakerem opět nezklamali. ()
Eastwood je na režisérské stoličce výborný vypravěč a ukazuje to i v tomto, prakticky neznámém snímku o geniálním jazzovém muzikantovi, kterému se nevyhnuly klasické problémy všech velkých hvězd, jako jsou alkohol a drogy. I přes perfektní vypravěčský styl a dokonalého Whitakera, však nemůžu dát více a to pouze z důvodu nezájmu o dané téma a přílišnou délku, která je na filmu skutečně znát. ()
Tumtudum..tralala..túdů. Cituji z filmu: "Věnováno hudebníkům na celém světě". A ještě jsem si vzpomněla na vtípek: Angličan se ubytoval na Slovensku v pokoji č. 222. Objednal si na recepci telefonicky dva rumy: "Two rums to room two two two". Recepční na to "Tram ta rara tram ta ta" a položila telefon. ()
I když nejsem odborník na jazz a znám snad jen Louise Armstronga a Milese Davise, tak k jazzu určitý kladný vztah mám. Bird popisuje věrohodně pro mě doposud neznámý pochmurný příběh geniálního saxofonisty Charlieho Parkera. Forest Whitaker se s jeho postavou sžil naprosto dokonale. Skoro bych nepoznal, že na ten saxík nehraje on. Clintovi, jako režisérovi, ale musím vytknout, že zbytečně film natáhl a po necelé 3 hodiny se toho zas tak moc neděje. Kvůli té monotónnosti jsem se občas i zamotával do změny časových linií. Přitom příběh opravdu stojí za pozornost. Jen kdyby byl film trošku kratší a živější. ()
Křehká duše umělcova to v životě nemá jednoduché, je-li obtěžkána závislostí vzniklou po autonehodě, popř. zákazem činnosti - odebráním licence.. Forest Whitaker je v roli Charlieho Parkera výborný, celým filmem se nese nádherná hudba, k tomu věřím a vůbec nepochybuji o tom, že ztratit milované dítě je nepřekonatelné.. Charlie Parker byl nesporně velmi talentovaný, ovlivnil hudebníky po celém světě a měl spoustu fanoušků, já osobně smekám i před Clintem Eastwoodem, zdařilé životopisné drama, krásně smutné pokoukání.. ()
Já nevím.. Jak Eastwooda fakt můžu, tak tady mi to přišlo tak moc suše učebnicové a akademicky líbivé, až se z toho pocitově stal vlastně protiklad jazzu jako takového. Whitaker ve své roli nemá žádné charisma (fakt nevím kde se berou ty hlášky o jeho perfektním herectví). Postavy mezi sebou nemají žádnou chemii. Děj skáče tam a zpět v čase, ale protože se v žádné rovině neděje nic zajímavého, je z toho ve výsledku jen homogenní masa vaty, ve které Whitaker jakože extaticky mačká saxík a všichni ho pozorují a jakože orgasmicky prožívají každý tón..hahaha.. Je to zase jen další klišoidní povídačka o trpícím umělci která voyeurismus maskuje za studii. Parker byl asi pro svět hudby důležitý ale zfilmování osudu důležitého člověka, nedělá automaticky důležitý, kvalitní a zábavný film.. ani když to důležité nic rozpitvávám na dvou a půl hodinách. ()
"Charles Christopher Parker, Jr. Preliminary diagnosis: Heart attack. Stocky, male, Negro approximately 65 years of age. - He was 34." Luxusní film. Parkerovy improvizace jsou dechberoucí, možná jim mohlo být dáno víc prostoru (spíš než jeho závislostem). Film působí vyváženým dojmem, což je vzhledem k délce obdivuhodné; komplexnější životopisný snímek jsem snad ještě neviděla. Nejvíc mi v paměti utkví scéna z židovské svatby. Poznámka k hudbě: původně měly být Parkerovy nahrávky kvůli jejich nedostatečné zvukové kvalitě znovu nahrány najatými hudebníky. Eastwood pak od Charlieho manželky Chan získal soubor záznamů, z nichž použil jen Parkerova sóla, ostatní party zařídila tehdejší jazzová elita (bohužel bez Dizzyho Gillespieho, který byl v té době na turné, takže "mužem s trubkou" byl Jon Faddis). ()
Jazz je hudobný žáner ktorý síce počúvam ale nie tak často, je to hudba na ktorú musím mať náladu. Charlie "Bird" Parker patrí k mojim obľúbencom, takže keď som náhodou natrafil na tento životopisný film a všimol som si, že ho nakrútil môj veľmi obľúbený režisér Clint Eastwood, neváhal som ani sekundu, hneď som sa doňho pustil. Je pravda, že som mal vysoké očakávania ktoré sa bohužiaľ nenaplnili ale aj tak si myslím, že ide o podarenú snímku. Forest Whitaker rozhodne nepatrí medzi mojich obľúbených hercov, takže nečudo, že ma jeho herecký výkon moc nezaujal. Ono problém s filmom je ten, že je taký nesúrodý, jednotlivé scénky mi nedržali po kope, celé to bolo také nezáživné hoci obsahovo to bolo fajn, ako by nie, búrlivý život hudobníka na drogách ani nemôže byť inší než zaujímavý. Flasback momentky, ktoré pridávali prvok vízií sa tam vôbec nehodili. Nemastné, neslané ale rozhodne nie zlé. ()
ocenenia : MFF Cannes 1988 - Najlepší herec (Forest Whitaker), Cena spoločnosti "Commission superieure táchnique de l'image et du son" (CST) ()
Clint Eastwood je velkým milovníkem jazzu a z filmu je to poznat. Dlouhá stopáž je přibližně z 1/3 složena z hudebních střípků všech známějších (i méně známých) nahrávek Charlieho "Yardbird" Parkera. Přesto se musí na úvod říct skutečnost, že film Bird není pěkný film - je to melancholický, depresivní popis posledních zhruba 10-ti let tohoto skvělého hudebníka a průkopníka bebopu. Čekal jsem nějaký postupný vývoj, ale hned úvodní scéna byla ledovou sprchou a v tomto duchu se film držel celou dobu. Chvílemi se ve filmu mihnou veselejší momenty (první takový moment je až po 80 minutách židovská svatba), ale drtivou většinu času vidíme jen trápení a bolest, což v této době u jazzových umělců nebylo nic neobvyklého. Kromě skvělého Foresta zaujal ještě Michael Zelniker v roli Reda Rodneyho (jehož život stál rovněž za hovno) a Diane Venora působila velmi zajímavým dojmem. PS: Údajně byl tento film natočen za 54 dní, což bych teda u žádného profesionálního filmu nečekal. PPS: Reálně 4*, já si tam jako milovník jazzové hudby přidávám jednu slzavou hvězdu navíc. ()
Reklama