Režie:
Adam ElliotScénář:
Adam ElliotHudba:
Dale CorneliusHrají:
Toni Collette, Philip Seymour Hoffman, Eric Bana, Barry Humphries, Bethany Whitmore, Christopher Massey, Julie Forsyth, Alf Klimek, Melanie CoombsObsahy(1)
Dvě rozdílné povahy, dva rozdílné osudy a půlka světa spojuje tento animovaný příběh, který vypráví o přátelství dvou zcela odlišných lidí, kteří se znají jen prostřednictvím svých dopisů. Mary Daisy Dinkle, baculaté osmileté holčičky žijící na předměstí australského Melbourne a Maxe Horowitze, velmi obézního čtyřiačtyřicetiletého Žida žijícího v pulsujícím New Yorku, trpícího Aspergerovým syndromem. Film sleduje Maryino dospívání a Maxův přechod ze středního k pozdnímu věku a objevuje mezi nimi silné pouto, které překoná o hodně víc než obvyklé kamarádské vzestupy a pády. Mary a Max nás vedou cestou neobyčejného přátelství, které musí čelit autismu, taxidermii, psychiatrii, alkoholismu, obezitě, kleptománii, sexuálním rozdílům, důvěře, kopulujícím psům, náboženským rozdílům, agorafobii a mnoha dalším životním překvapením. Celovečerní animovaný film MARY A MAX byl poprvé uveden na filmovém festivalu Sundance v roce 2009. Tento film autora a režiséra Adama Elliota produkovala Melanie Coombs a postavičky namluvili Toni Collette (Mary), Philip Seymour Hoffman (Max), Barry Humphries (Vypravěč) a Eric Bana (Damien). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (938)
Černobílá pestrost kreslených kulis. Film, na který se dobře divá, který má srdce a emoce. Adam Elliot přistupoval k MARY A MAX s láskou a to v konečném výsledku představuje daleko větší význam, než když všechnu svojí práci věnovat pro komerční úspěch. V tom je největší kouzlo filmové práce. Výdělky filmů nezaručují skutečnou rozmanitost všech pocitů. ()
"Bradavice si nevybíráme, přátele ano." Plastelínová Mary, osmiletá střadatelka na zámek ve Skotsku, a ještě plastelínovější Max, čtyřiačtyřicetiletý anonymní žrout, spolu navázali korespondenční přátelství, jehož sarkastické pojetí mne z počátku bavilo, ale moc dlouho to nevydrželo. Ten všudypřítomný smutek mi totiž kupodivu moc zábavy nepřinesl a o nic lepší to nebylo ani s pohledem na totálně nesympaticky vymodelované postavy, kvůli nimž si budu minimálně týden srovnávat svůj rozhozený zrak u Maxova felčara Dr. Bernarda Hasselhoffa. ()
Tohle není zrovna můj šálek čaje, ale uznale kývám hlavou, že filmu nemám, co vytknout. Příjemná animace, zajímavá myšlenka s ponaučením pro mladší diváky a celkově příběh, který umě pracuje s humorem, vážnými emocemi i nadsázkou. Mary a Max je jeden z těch filmů, které hladí - a to ne takovým tím laciným způsobem, právě naopak... 7/10 ()
Krásný vizuál a dojemný děj, ale nezbavil jsem se pocitu jisté povrchnosti a moc velkého uvědomění si sebe sama, kterými tenhle film oplývá a které u tak křehkého příběhu nevypadají dobře. ()
Vaši pozornost to jistě zaujme, ale ke konci to docela ztrácí na dechu i zajímavosti. ()
Ty věci lidský zas... Jsme hlína, jsme plastelína... Ach! . . . Jsem písek, v Poušti vyprahlý! Ještě že je pitek, můžu se jít opít. Mezi lidi zas, samosebou vybraný... %-] . . . Qué sera... - - - - - (Poprvé viděno 16.9.2011 na pátečním >plastelínovém prostoru< , hodnocení 6909., komentář zde marný jako pětistýsedmdesátý - 16.9.2011) ()
Černá plastelína + bizarní humor = Adam Elliot. A to já ráda... Příběh Mary a Maxe mě nadchnul. Sice jinak než jsem čekala, ale nadchnul. Tak podivně morbidním způsobem... a hluboce. ()
Stejně rozto ilé, vtipné a doje né jako Harvie Kru pet, a navíc 4x delší, co víc si přát? Snad jen, aby to vyprávěl Geoffrey Rush. ()
V myšlení drtivé většiny diváků stále přetrvává představa, že animovaný film je v první řadě záležitostí pro děti a maximálně může mít přesah jako rodinná podívaná pro dětský doprovod. Dílo Adama Eliota se této zavedené klasifikaci vymyká a jeho snímek Mary a Max je všechno, jenom ne dílko určené dětskému divákovi. Jde o psychologické drama, které líčí vznik přátelství dvou naprosto odlišných osob, které spojuje pouze jejich outsiderovství. Malá holčička z Austrálie, která trpí syndromem nechtěného dítěte, navíc vyrůstající v rodině, která se těžko dá označit za funkční, a samotářský obézní Žid trpící duševní chorobou, touží po přátelství a najdou ho prostřednictvím dopisů adresovaných na vzdálený kontinent. Film citlivě a nenásilně popisuje vznikající citové pouto, vzestupy a pády jejich vzájemného vztahu. Jde o hodně výlučné komorní dílko určené spíš k zamyšlení než k zábavě. Zároveň jde o jeden z vrcholů současného animovaného filmu a doklad toho, že se animovaný film plně emancipoval na roveň hraného filmu. Pokud jde o emoce, dokáže Eliot skvěle pracovat s charaktery svých postav a vystavuje své hrdiny spoustě problémů, kterým musí čelit. Tolik průšvihů, kolik se koncentruje v jejich životě, by stačilo pro veškeré osazenstvo ordinace vyhledávaného psychiatra a psychologa během několika dní. A přitom všem dokážou brát Mary a Max život s nadhledem a rozjímají např. nad tím, jestli taxikář, který couvá, platí zákazníkovi, nebo naopak. Neseděla mi úplně výtvarná stránka, ale z hlediska kvalit scénáře a režie by si film zasloužil absolutní hodnocení. Celkový dojem: 85 %. ()
Líbilo se mi to. Jak formou (tenhle způsob animace mi opravdu sedl + pěkná hudba), tak obsahem (příběh jednoho velkého přátelství dvou nevšedních a přitom obyčejných lidí). Chvílemi to bylo hořké, depresivní, vtipné, absurdní, ale především živé, tím chci říct, že byl tento film jako závan čerstvého vzduchu, velmi svěží a nápaditý počin. Směrem ke konci tomu už mírně docházela šťáva a samotný závěr mě svým vyzněním až trochu zklamal (rozhodně jsem to takhle ukončené nečekal), ale každopádně to vidím na pěkné 4*; jestli bych měl občas zkouknout nějaký ten animák (jakože je nemusím), tak něco podobného (kvalitou i tématem) jako je Mary a Max bych si s chutí dal. "Vajgly jsou špatné, protože se odplavují do moře, ryby je kouří a stávají se závislé na nikotinu. Samozřejmě jen žertuji, protože cigareta nemůže zůstat zapálená pod vodou. A ryby také ani nemají kapsy, kde by mohly mít zapalovače." ()
Poměrně netradiční pojetí animovaného filmu. Příběh se dá pojmout i jako zachycení 13. komnat běžných lidí, jako alkoholismus, obžerství, samota, lenost... Seznam by mohl pokračovat dál a dál. V jedné chvíli se smějete, za druhé máte pocit, že je vám do pláče. ()
[imdb: 8.2/10] | me: Rozprávka, ktorá nie je vlastne ani rozprávkou, skôr rozprávaním stvárneným v plastelínovom svete farieb, kde každý odtieň niečo znamená. Je to taká hravá štúdia dvoch zvláštnych životov, ktorá sa do človeka zarezáva a núti ho zamyslieť sa nad životnými hodnotami. Farebný filmík, ktorý je miestami zvláštne vtipný, úsmevný, citlivý ale celkovo veľmi jemný a osobný. Príjemné pozeranie, ktoré má čo odovzdať. ()
neviděl jsem zatím ani jeden Elliotův kraťas, takže nemůžu (aspoň zatím) posuzovat, jak moc tento film pouze rozvíjí některý z nich. Hlavně tedy toho Harvieho. A možná je to dobře, protože absolutně nezasažen jeho stylem příběhů i stylem režie jsem si mohl film bez jakéhokoliv problému užít. A že jsem si ho užil. Vůbec nechápu jak jsem ho mohl tak dlouho přehlížet, neboť teď mám vážné obavy o Vzhůru do oblak, který byl doposud mým nejlepším animákem roku 2009. I když možná se tento film ani nedá pokládat za klasický animák, protože vůbec neuznává většinu jejich pravidel, chybí jakýkoliv hluchý dětinský moment a k tomu je film plastelínový, což ho taky odlišuje. Skvělá práce s postavami, pečlivě skládané dopisní monology, úžasný příběh o přátelství, pocitech zmaru a osamění, černý a až absurdní humor, v neposlední řadě pak dobrý soundtrack a Seymour Hoffman, který si Maxe bezesporu užívá, dělají z tohoto filmu zvláštní a perfektní příběh, který přes všechno zlo, kterým se musí hrdinové prodírat, v sobě skrývá jakýsi optimismus a naděje. Na konci jsem byl dojat a uchvácen, jak někdy takovýto "malý" a neznámý film může na člověka zapůsobit. Opravdu zvláštní. PS: a málem bych zapomněl, samozřejmě můj oblíbený aspekt mnoha filmů a několika seriálů - vypravěč - taky úžasně formuje zajimavost Mary a Maxe. Jeho trefné poznámky a popisy dobře doplňují Maxův skepticismus a neustálý pesimismus. U Mary zase její neštastné mládí s nepříliš štastným dospíváním a dospělostí. PPS: I have never used a condom aneb krátká ukázka pro ty, kteří se na to z nějakého šíleného důvodu chtěj dívat s dětmi :-)) PPPS: deprese se nedostavila, spíše radost a úžas, a pak ten pocit, který mně okamžite chytne, když shlédnu nějaký film, kterému pak dám 5 hvězd a 100% ;-) ()
Nádherný poetický příběh o dopisovém přátelství. Je zvláštní, jaká schoda náhod dokáže spojit dva hodně podobné lidi na opačném konci zeměkoule. Připravte se na pořádnou dávku monologů (které jsou vesměs spíše dialogy) čtených dopisů, namluvených skvělými herci (Philip Seymour Hoffman má užasný hlas, to už ovšem předvedl v mnoha předchozích filmech). Každý z nás zažil chvilky úzkosti a neměl si o tom s kým promluvit. Každý z nás si z filmu něco odnese, vzpomene na své zlé časy a mnohé si uvědomí. Proto na filmy koukám a proto je mám rád. Část vašeho já je zaručeně i v tomto filmu a proto stojí za vidění. ()
|| Scenár: Adam Elliot | Hudba: Dale Cornelius | Produkcia: Melanie Coombs | Distribúcia: Icon Entertainment Internationsal (AUS), IFC Films (US), Soda Pictures (UK) | Rozpočet: 8,240,000 miliónov AUS $ | Tržby: 1,712,085 $ || ()
Už si živo predstavujem, ako 7.marca Adam Elliot dvíha nad hlavu pozlátenú sošku malého mužíka. Nominácia bude jasná, ale konečne by to mohol niekto natrieť amerických štúdiovým popcorňákom. Tie mám síce vo veľkej obľube, ale škoda, že sa stále pretláčajú do povedomia len pomocou mainstreamovej vlny. 'Mary and Max' ide úplne mimo šablóny a dokazuje, že aj touto cestou sa dá potajomky vkradnúť do duše a srdca diváka a rozpútať tam absolútnu citovú smršť. Krásny príbeh, jedinečný myšlienkou, originálny spracovaním, komplikovaný, a pritom tak jednoduchý. Smútok a radosť boli dve najčastejšie pocity, ktoré vo filme dominovali a ich kombinácia vždy v inom pomere prinášala každou scénou čosi iné. Po skončení však prevládla radosť z dokonalého filmového zážitku, ktorého pôžitok si určite v najbližšej dobe znova rád vychutnám. Znamenitá bola najmä práca animátorov a všetkých, ktorý sa podieľali na výrobe tohto krásneho vizuálu, a hudobný podmaz už len skvelo doplnil už tak bezchybný celuloidový výtvor. Tlieskam. 100%. ()
Geniální dílo po všech stránkách. Po stránce výtvarné, obsahové, scénáristické i v celkovém zpracování. A také v charakterech obou hlavních postaviček. Melancholické, šedivé, plné pravdivých myšlenek a velmi skutečné. Od Adama Elliota jsem již zhlédla výtvarně obdobně zpracovaný krátký film Harvie Krumpet, jemuž jsem taktéž udělila plný počet. Pokud Vás Mary a Max uchvátili, rozhodně si udělejte chvíli i na Harvieho:) ()
Moc příjemný animák, který nabízí divákovy během sledování mnoho pocitů a parádní režii Adama Elliota. Jak už jméno režiséra napovídá, tak příběh je velice chytlavý, zábavný a místy hodně smutný a tu správnou atmosféru přidává okouzlující a roztomilá animace. Nemohu jinak, než hodnotit 5 hvězdičky… ()
Chtěla jsem napsat, že to byla animace nehezká, ale musela jsem to smazat. Animace byla geniální a v kombinaci s Daleovou hudbou mě Mary a Max zasáhli rovnou do srdce. Ze začátku jsem nevěděla do čeho jdu a jestli vydržím tu hoďku a půl. Popravdě jsem si ani nevšimla, jak rychle ten čas uběhl. Neobyčejný lidský příběh dvou přátel, kteří se znají jen z dopisů. Nečekejte žádné happy endy, i když je děj podaný komicky. Je to hlavně drama, skutečné a bez pozlátka. Spousta maličkostí vás tady rozesměje, ale opět si člověk uvědomí, jak moc je to pravda. Poslední část filmu a jeho konec mě dostal asi ze všeho nejvíc. Jsem opravdu ráda, že mě můj chodníček k tomuto skvostu dovedl. ()
Jen dvě věci jsou nekonečně - vesmír a lidská hloupost. Přičemž to druhé je to jediné, co by mohlo házet klacky pod nohy tomuto vynikajícímu plastelínovému filmu. Na ploše malého animovaného snímku se odehrává příběh, který by vystačil na několik celovečerních hraných. Mary and Max svými životními eskapádami dokáží rozesmát i rozesmutnit přesně ve chvílích, kdy je to nejméně očekávatelné. A už teď se dá říct, že se jedná o nejlepší animovaný film letošního roku, kterému sice konkuruje líbezné stáří a nepřívětivá budoucnost ale díky obsahu a myšlenkám je obohacujícím přírůstkem a životabudičem v šedých časech. 8/10 Plus jako přidaný bonus - je to bezesporu jeden z nejlepších austraských filmů za posledních několik let, kam se hrabe Australie. ()
Reklama