Režie:
Gareth EvansScénář:
Gareth EvansKamera:
Matt FlanneryHrají:
Iko Uwais, Sisca Jessica, Christine Hakim, Mads Koudal, Yusuf Aulia, Alex Abbad, Yayan Ruhian, Laurent Buson, Donny Alamsyah, Ratna GalihObsahy(2)
V Minagkabau v západní Sumatře se Yuda, zkušený žák Silat Harimau, připravuje na Merantau - prastarý rituál přerodu mladíka v muže. Kvůli tomu musí opustit svou rodnou vesnici a vydá se do rušné Jakarty, aby nasbíral zkušenosti. Život v Jakartě je těžký a po sérii neúspěchů si Yuda není jistý svou budoucností. Náhodou se setká s dívkou Astri, která je obětí gangu obchodníků s lidmi. Yuda se jí pokusí zachránit před jejím psychotickým šéfem Ratgerem a jeho pravou rukou Larsem. Yudovi se podaří osvobodit Astri i jejího mladšího bratra Adita, ale gang je jim v patách - chce zpět své "zboží" i krvavou odplatu. Yuda nemá jinou možnost, než čelit útočníkům a postavit se jim v dechberoucím finále. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (152)
Nereálne, ale menej ako konkurencia. Konečne som sa dočkal karate snímku, kde zlí týpkovia jedia po jednej dvoch ranách brizolit. Okrem bossov a hlavného hrdinu - na tých treba už tradične guľku do hlavy, ale priznávam, že bez poriadnej finálnej fyzickej výmeny názorov sa tento žáner nezaobíde, takže nič nenamietam. Bojového umenia je dosť, strihu málo a dej sa po troch ibuprofenoch dá zvládnuť. Samozrejme ide opäť primárne o ukážku (filmovo) nového bojového umenia, takže pokiaľ vo vás kopy, hmaty, chvaty, lopaty a podobné vylomeniny nedvíhajú adrenalín, tak vám snímok nemá čo ponúknuť. ()
I Indonézané cítili potřebu prokázat, že mají svého gumového, bojově uměleckého chlapečka, který svýma vychrtlýma ručičkama a nožičkama dokáže zboxovat a zkopat klidně i pět až deset podobně rachitických týpku a brutální úder kamkoliv dvoucoulovou železnou trubkou jej akorát tak motivuje k vyšším výkonům! Choreografie soubojů a zjev hlavního představitele i jeho komparzních boxovacích pytlíků však pouze názorně demonstrují, jak by asi vypadala rozepře v gay klubu rómských anonymních anorektiků. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $154,660║ Tony Jaa a jeho Ong-bak dostali od bijca Iko Uwaisa teda riadnu konkurenciu, pokiaľ ide o choreografiu a strih súbojov niet skoro čo vytknúť, v tomto ohľade si človek príde na svoje čo ma rád akciu, príbeh je béčkový vývar čo nie je žiadne prekvapenie, skôr film zbytočne ničí minutáž, tých 134minút je fakt dosť a hlavne je to cítiť v poslednej tretine filmu, ktorá nie a nie skončiť, prekypuje až neznesiteľnou naivitou a záverečný súboj je tiež len na ťarchu a na smiech, keď doslova až nezmyselné súboje nemajú konca kraja, kratšia verzia by určite skôr prospela. /videl v kine: 70%/ (videl na festivale Art Film Fest 2010) ()
Merantau - starodavna tradicia prerodu mladika v dospeleho muza tak po stranke psychickej ako aj fyzickej. Na tento filmik som sa tesil prakticky od prvej zmienky, ze sa pripravuje. Prvy indonezsky MA film za hodne dlhu dobu predstavujuci bojove umenie Silat. Zatial co doma v Indonezii sa premieta povodna 134min verzia, vo svete putuje skratena verzia, podla slov Todda Browna (prevadzkovatela a majitela twitchfilm.net a zaroven vlastni US prava na film) vhodnejsia pre zapadne publikum. A hoc mam Todda vo velkej oblube rovnako ako aj jeho web, tentokrat si dovolim s nim nesuhlasit. Skratena verzia totiz citelne ochudubnuje charatker hlavnej postavy a celok potom vyznieva ako stokrat prevareny pribeh o mladikovi z dediny, ktory sa z cistym srdcom a so skusenostami v umeni Silat vydava do velkomesta, kde musi celit jeho zhubnym nastraham a popri tom este zachranit mladu, chudobnu dievcinu a jej brata. V zosekanej verzii v podstate nasleduje jedna bojova sekvencia za druhou, pricom v povodnej verzii je rovnaky podiel venovany nielen Silatu ale i pozadiu pribehu. V tejto verzii, s lepsou drobnokresbou hlavnej postavy i prostredia potom ovela lepsie funguje aj dramaticka linia a s nou suvisiaci apel po uchovavani a cteni si tradicnych hodnot, ako stabilnej protivahy k marazmu velkomiest. Po bojovej stranke sa mi choreografia velmi pacila - sceny su patricne dlhe, strih nic nekazi, nechava bojove taktiky pekne vyzniet. Silat mozno voci Muay je vo filme viac stylizovanejsi, ovsem pocetne laktovacky a kolenne udery maju potrebnu razanciu a tvrdost. Iko Uwais nastastie okrem fyzickej podoby s Tonam Jaa ma vacsie herecke nadanie a vdaka tomu i neakcne sekvencie neposobia trapne. _______[EFM 2010]_________PS: Bonbonikom na torte potom pre mna bola ucast Laurenta Bussona na strane zaporakov. Tento Francuz je clenom zoskupenia Z-Team (www.z-team.net) - povacsine francuzov, ktori v mladosti odisli do CIny studovat bojove umenia a natocili aj zopar kratasov, pricom hlavne Brother svojho casu vyvoval opravnene nadsene reakcie nad bojovou zrucnostou tychto mladikov. ()
Svatá děsohrůzo! Něco tak otřepaného a dušínovského aby svět pohledal. Lepší kulisy, více dramatičnosti a více podlosti jsou ale tím posledním, co tahle s přehnaným afektem zahraná a melodramatická hromada koňských koblih potřebuje. Potřebuje totiž leda tak lopatu a hlubokou díru, do níž ji pohřbít. Uložit tam, kam patří: do muzea starožitností vedle kolovratu a bronzové sekery. ____ Tím, že hlavní hrdina Yuda protnul koloběh mythu přímkou, po níž směřuje do světa na zkušenou, mythus zrušil. To neměl dělat, protože akční filmy sestávají mnohem víc z konverzaček, z prodlevů a odkladů než ze samotné akce, protože filmaři vědí, že vypustit do oběhu dvouhodinový film s hodinou spektakulární akce by bylo nejen finančně neúnosný, ale i nefunkční co do příběhu, který má za úkol akci obepínat a motivovat. Jednoduchý duševní experiment ukazuje, že nikdo z nás by nezaplatil za sledování Sandry Bullock a Keanu Reevese, kteří sedí na způsob Warhola nehnutě po dvě hodiny v sofa. Všichni máme rádi akci a hvězdy, ale v příběhu, který oboje táhne. Románové a divadelní fikce se vždy vracejí oknem, protože odpovídají hluboce zakořeněné potřebě vyprávět příběhy. Otázka, co je podstatou filmu, by se dala zodpovědět přes moderní varianty spinozismu – strukturalismus a holismus: podstatou kvalitního filmu je celek pojatý jako neměnná substance (struktura), která určuje význam jednotlivých prvků. Zda třeba obřadné přehrabávání se ve vnitřnostech bude kucháním kořistí, věštěním, náboženskou obětí, černomagickým úkonem, medicínskou operací, vědeckým výzkumem, soudní pitvou či uměleckým happeningem, závisí až na dobových a místních konotacích, které určí, co vlastně v posledku z procedury vyvstane. Z téhož důvodu ztroskotali Leterrierovi Titáni, protože kameramanovy dovedné pohlednicové rejdy kladené nazdařbůh za sebe uchlácholí málokoho; tím méně někoho uspokojí listovat albem cizích lidí, kaleidoskopickým obrazem roztříštěného světa, nezná-li život, který skrývá. Struktura (příběh), jíž poměřujeme části (kamera, střih, hudba), jinak řečeno cool vision, která musí předcházet každé cool visual, aby film uspěl, nás konfrontuje s patrně největším paradoxem celých dějin kinematografie, kterým jsou oscarová klání. V nich nikdy nezvítězí v technických a vedlejších kategoriích (masky, hudba, kamera, herecké výkony ap.) film s nezajímavým příběhem. Pochopitelně je to nesmysl a zásadní nedorozumění, protože i takový film může disponovat kvalitou v částech, ovšem akademici ho poměřují strukturou, totiž příběhem a emocemi, které v nich vyvolá, až se člověk nevyhne pokušení oprášit stařičký bonmot: srdce zná důvody, o nichž rozum nic neví. Skutečný problém oscarových klání nevězí v pověstné zaslepenosti akademiků, kteří nerozumí a nemají rádi sci-fi a akorát sebepotvrzují nejortodoxnější hollywoodskou mašinérii, protože jim unikají trendy, ale v něčem úplně jiném: ve strukturalistickém principu kinematografie, v prioritě celku vůči částem. ____ Mohlo by také zaznít, čím ještě je dána kvalita každého filmu, respektive nekvalita tohohle dryáku. Podle mého hlavně scénářem. Když se člověk začte do libovolného scénáře ze IMSDb script databáze či odkudkoli jinud, velmi rychle zjistí, proč existují stovky špatných filmů podle dobrých scénářů, ale jen naprosté minimum dobrých filmů podle špatných scénářů (kupodivu tahle poučka neplatí u převodu z knih, poněvadž ze špatné předlohy se dá pořád udělat dobrý film, kdežto příliš dobrá - složitá, literárně specifická předloha je problematická a její převod nedopadá dobře). A za další je esenciální podmínkou filmové kvality mnohovrstevnatost a vzájemné jištění kvůli slabším článkům, takže když si cokoliv z filmu odendáte, furt toho dost zbude. Jedna chyba, ani druhá není problém, problém je jejich kulminace, jenž nemůže být pokryta. Samozřejmě tahle idea funguje i obráceně a každá další vrstva kvalitu filmu zvyšuje, oslovuje jiné divácké skupiny, nebo stejné divácké skupiny v jiných životních rozpoloženích, viz monumentální a vždy jiný Blade Runner, Občan Kane nebo Andrej Rublev. Tyhle filmy si pokaždé drží svou rovnovážnost, jsou jako korkové zátky, která plavou stejně dobře v bystřince jako v septiku. Merantau Warrior má naopak sklon být dílem poněkud křehkým; jakmile jedna část začne povolovat, všechno přestává dávat smysl. Tato slova by mohla rovněž postačit jako závěrečný epitaf Merantaua. () (méně) (více)
MERANTAU – cesta za hledáním životních zkušeností, výzva k přeměně v muže. CESTA K DOSPĚLOSTI..... V čem se liší Indonéská kinematografie od té Thajské? Její filmaři ještě stále pochodují MERANTAU! Sehnali si sice fešnýho mladíka, dali mu do vínku umění ,,Silat“, dokáží vybrat zajímavou lokalitu pro souboj (bordel), ale to je asi tak všechno. Mladík Yuda si místo sehnání práce proti sobě poštve všechny obchodníky s bílým masem v Jakartě. Což mi nevadí, protože nechci čumět na to, jak myje nádobí, ale jak vládne svými údy. Bohužel šablonovitý, ničím zvlášť zajímavý příběh nezachrání ani akční sekvence. Choreo je o hovně a místo boje sleduju zoufalý herecký pokusy. 20 minut akčního finále je zajímavý asi jako stejně dlouhej ,,dojímavej“ konec. Nic novýho pod východoasijským akčním nebem. Nebo všechno při starým? Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Už mě dlouho žádnej film nerozbrečel. 2.) Miluju běh Jakartou. 3.) Zjistím, že Merantau je vlastně výměna 1 za 2. PŘÍBĚH * HUMOR ne AKCE *** NAPĚTÍ ne ()
Indonézký Ong Bak! Po převelikém nadšení na tenhle flick přišlo mírné Zklamání ! Film obsahuje výtečné souboje z dálky bez střihu, ale je jich tak moc, že po čase začnou být až otravné ! Nelíbil se mi soundtrack, který byl velice nevýrazný a první půl hodina byla nezáživná, pak prišlo slušné Martial Arts Peklo.. U mně za 70% tak nějak jsem očekával lepší provedení,asi už jsem rozmazlenéj! ()
Absolutně dokonalá martial arts pecka ... Jeden z nejlepších bojových filmů co jsem v posledních letech viděl. Širší komentář napíšu až budu mít víc času, každopádně BOMBA!!!! .... Takže doplnění: Po několika zklamáních v poslední době z několika "martial arts rubáren" a neustálému odkládání vydání Merantau, jsem k filmu přistupoval velmi skepticky. O to větší byla moje spokojenost, nadšení, úžas, údiv, dojetí a ve finále absolutní extáze jako nadšence do filmů s martial arts bojovou tématikou ... Film jasně vychází ze zatím ani ne příliš zaběhnutého klišé těch několika filmů Tonnyho Jaa, tzn., mladej klouček se vydá ze zapadlé ulice do města, kde se setká s místní temnou stránkou světa a života. Čelit jí může jen díky svojí vytrvalosti, slušnému vychování (v tomto filmu silně vyjádřeno ...) a hlavně bojovým schopnostem ... I když děj je jednoduchý steně jako Tonnyho "rubárny", přece jen zde oceňuji tématiku, kterou je boj proti mafii obchodující s ženami. Toto mi připadne přece jen aktuálnější, reálnější a závažnější, než hledání kusu sochy nebo slona ... Čím mě dál film dostal ...? Snad vším: Perfektní vizuální look filmu, excelentní scény reagující na spoustu zajímavých věcí (peckou jsou dvě scény: V první dostane náš hrdina na ulici docela rychle nakládačku i přes to, že je varován, že jeho "silat" který cvičil ve vesnici není tak úplně využitelný na ulici v praxi, následně se přece jen zvedá a vymlátí celou diskotéku. Další scénou je reakce na staré samurajské klasiky, kdy se Iko Uwais utká s místním nejlepším rváčem ve stísněném výtahu. Nejde ani tak o nepřátelství a duel typu "dobrý vs zlý", ale o čistou skutečnost, že nejlepší na tomto smetišti městské stoky může být jen jeden ...)., dále je to ŠPIČKOVÁ HUDBA, která jde spíše dojemným a vážným směrem, než nějakým našlapaným tempem ... Scéna, kdy se rozehrála "smičcová sonáta" a Ivo začal likvidovat jednoho šmejda za druhým mě úplně rozsekala, dále jsou to úžasné kaskadérské kousky, pády u kterých jsem si nebyl jist, zda je protagonisti vůbec přežili, dále je to minimum střihu, žádné dráty, kontaktní akce a jako třešnička na dorfu jsou to FIGHTY samy o sobě, které se s přibývající stopáží stále a stále zlepšují, jsou stále a stále vymakanější a vychytanější ... a technika souboje stylu silat je naprosto neokoukaná, inovátorská, ale neuvěřitelně realisticky působící a praktická. Závěrečná řežba mne naprosto složila na kolena a já zažil po dlouhé době OPRAVDOVOU martial arts extázi, kdy se nehrálo tolik na vizuální efekt soubojů, ale neskutečně špičkově proparacovanou choreografii soubojů, ve kterých nechybí snad nic, co má v eliminaci nepřítele na ulici chybět ... Tonny Má konečně konkurenta v tomto nenápadném indonézském mladíkovi, který sice vypadá jako "cukrouš" s křivými zuby, který by neublížil ani mouše, ale ve skutečnosti se umí opravdu tvářit drsně a nasraně (oceňuji!!), a hlavně se umí před kamerou hýbat v rámci choreografie až neuvěřitelně dobře ... klidně bych řekl, že dokonale ... Merantau překvapil a zasáhl přímo tam, kam měl. Pro příznivce martial arts filmů a bojového umění naprostá povinnost (nenechte se odradit pomalým tempem a rozjezdem,poslední půlhodina je fakt akční peklo ...). Pro diváky toužící po příběhu, promakaném scénáři či digitálních tricích to naopak není ... Jen tak dál Iko!!! Viděno podruhé 22. 7.11 a nemám slov, fakt nááářez!! () (méně) (více)
Hm, ten synek umí... když mi ve Fight Questu Doug a Jimmy představili indonézský pentjak silat, říkal jsem si, že bych tohle nepříliš známé bojové umění rád viděl v hlavní roli nějakého filmu. Voilá... a je tu Merantau a Iko Uwais. Popravdě jsem nevěřil, že by mě po muay thai, muay boran a krabi krabongu Tonyho Jaa mohlo něco zaujmout natolik, abych si jednotlivé scény ihned pouštěl podruhé a potřetí, ale akční sekvence v Merantau to dokázaly. Uwais rozdává rány v přímých záběrech, choreografie svojí nápaditostí sprintuje bok po boku Tom Yum Goongu, ale nejlepší na tom je, že fighty se s blížícím se koncem zlepšují, bojuje se s využitím atraktivních lokací a dovednosti předvádí i stunt team. Opravdu moc pěkný, boj s tyčema, řežba pod bambusovým lešením a kostolamy na kontejneru patří k vrcholům akčního rázu filmu. Kupodivu však je snímek koukatelný i v neakčních pasážích a finišuje, nebál bych se říct, silným závěrem. Dost dobrý. Už teď se těším na další počin dvojice Evans - Uwais s názvem The Raid... ()
I na poměry bojových filmů má Merantau neobvykle plytký děj s přihlouplými jednorozměrnými postavičkami a tím nejkontrastnějším černobílým světem. Nejhorší však na tom je, že film si to vůbec neuvědomuje a tváři se neskutečně vážně a ""dojemně"" (dvoje uvozovky, protože jedny jsou, kurva, málo). Slzopudné scény jsou neuvěřitelně absurdní, ba přímo otravné, příběh tady není jen nutné zlo, ani neplní úlohu spojovatelky mezi akčními scénami, je to odpadní balast, který mi nemilosrdně navodil pocit, že jsem byl okraden o čas! Samotná akce už je samozřejmě o něčem jiném, mladí protagonisté nám představí bojový styl ladného pohybu, využívání energie protivníka i trošku drsnějšího lámání kostí, ale třeba v porovnání s taktéž nikterak inteligentním, ovšem mnohem chytlavějším Ong-Bakem 2 je jí překvapivě málo... 4/10 ()
Film i samotné indonéské bojové umění působí jako umírněnější verze soudobých thajských mlátiček a muay thai. Méně krkolomných gymnastických libovek i méně pestrá choreografie rozhodně nevadí, jelikož souboje jsou krásně přehledné, nepostrádají švih a vzhledem k bojovým dovednostem protagonistů je v nich pořád na co se dívat. Taktéž potěší absence přehrávání a pokusů o humor (z čehož by si Thajci měli vzít příklad) a neprkenný hlavní hrdina. Celkově je pro mě Merantau příjemné překvapení a věřím, že v delší verzi naskočí tradičně jednoduchý příběh do komplexnějšího režimu. ()
Příběh tradiční , naivní a naprosto nulovej, ale to mi náladu nezkazilo, jelikož jinak se jedná o fakt vytříbenou martial arts mega řežbu, která se z 90% opírá jen o Iko Uwaise a jeho Silat akci a dělá moc dobře, sice je fakt, že tu a tam to je zbytečně pomalý, bez náboje a působí to nahraně, ale jinak drtivá většina soubojů je výborná, kdy se poživá velice málo střihu, Iko ukazuje skvělý chvaty a hlavně výbornou kopací techniku, kterou nejednou rozkopne nějakýho nevychovanýho zmetka a pár kopů a akcí rozhodně odkoukal od Tonyho, to bezdebat a navíc ukázal, že už tu na podobný akce neni jenom Tony Jaa, ale že se můžeme těšit i na pořádně nadupaný mlátičky Iko Uwaise, kterej se u mě timhle zařadil někam za Tonyho Jaa a před Adkinse a Jeeja Yanin s Jiang Luxia z těch novodobějších ()
Merantau dýchá Ong bakovi na záda, ale je trochu střídmější na super akci, kterou dokáže předvést Tomy Jaa. Výborná choreografie, kde ovšem není tolik akrobatických kousků a bláznovin jako v Ong bakovi. Mé první filmové seznámení s indonéským Silatem a byl jsem příjemně překvapen, zápletka jednoduchá, ale nenudí. ()
Nejlepší bojovka posledních let, jíž se překvapivě neuvedl jen titulní Iko Uwais, nýbrž celý filmový štáb. Merantau zpracovává archetypální vzorce s fanouškovskou přesností - vyjma pár zanedbatelných zkratek a náhod soudržný scénář stmeluje oblíbené a zároveň dostatečně vytěžené prvky (kromě ústřední či romantické linie jmenuji alespoň nahlédnutí k podstatě boje či vzájemný respekt dvou krajanů, stojících na opačných stranách barikády), postavy oplývají skutečným charakterem, hloubkou a motivacemi, typově přesní herci přesvědčivě hrají a v zásadě z každé scény ční znalost žánru a jeho potřeb (gradace celku i akčních sekvencí, změna lokací a choreografie v akčních scénách, ikoničnost hrdiny, již zmíněné vypiplané archetypy atd.). Iko Uwais možná není tak pohybově nadaný jako Tony Jaa, rozhodně však platí za přesvědčivější prototyp akčního hrdiny (na rozdíl od Tonyho, který má charismatu méně a je stále více kaskadérem než hercem či akčním hrdinou) a stál za ním tým, pro nějž předěly mezi akcí nejsou jen filmařsky neošetřenou výplní. U Merantau se na rozdíl od Ong Baků či Tom Yum Goong napodruhé neomezíte jen na přetáčení k akčním sekvencím – s radostí si jej opět vychutnáte od začátku do konce. P.S. Malou pihou na kráse je snad jen přílišné vršení bojových pasáží v poslední třetině filmu, což je zřejmě způsobeno Adrianem zmíněným prostříháním. ()
Je to dosť dobrý akčný bojový film z indonézskej produkcie. Má pomerne dobrý príbeh o mladíkovi, výbornom bojovníkovi, ktorý prvýkrát vo svojom živote odchádza zo svojej rodnej dediny do mesta, aby sa stal skutočným mužom a dokázal sa o seba postarať sám. Tu sa zastane mladej ženy, s ktorou sa spriatelí a rovnako aj s jej mladším bratom, lenže kvôli tomu sa dostane do problémov s vplyvnou zločineckou organizáciou, ktorá obchoduje so ženami. A tak musí využiť svoje schopnosti na obranu seba, ale aj svojich nových priateľov. So spracovaním som dosť spokojný, tu sa samozrejme nedá očakávať nič výraznejšie prepracované, dej je po celý čas dosť priamočiary, ale to mi vôbec neprekáža. V tomto dynamickom prevedení sa prakticky stále niečo deje, navyše to po celý čas postupne graduje, film výrazne ťahajú aj postavy a tak sa je stále na čo pozerať, pričom úplný záver aj dokonca celkom prekvapí. Akcie je tu plno a páči sa mi. Tvoria ju výhradne súboje, ktoré majú slušnú choreografiu, sú veľmi dobre a prehľadne natočené, pričom nechýbajú ani dlhšie sekvencie bez strihu a chválim aj skvelý výber rozmanitých prostredí, len mohli byť nápaditejšie a nepôsobia ani až tak efektívne a drsne, ako je zvykom hlavne z thajskej produkcie. No našťastie aj toto sa časom vylepší, lebo aj kvalita súbojov sa po celý čas zvyšuje a tak tie pokojnejšie postupne vystriedajú živelnejšie a nadmieru dynamické, kedy už cítiť každý úder. Najviac sa mi páči finále na nákladných kontajneroch alebo súboj vo výťahu, no hlavne celá posledná tretina, kedy už jeden súboj strieda druhý je nadmieru vydarená. Herecké obsadenie je na tom dobre, Iko Uwais je v akcii výborný, ale bavil ma aj mimo nej, keďže je to ten správny sympaťák, ktorý keď sa dá, tak pomôže, príjemné duo jeho nových priateľov a veľmi dobrí záporáci, obzvlášť dvojica západných šéfov. S réžiou a technickou stránkou som dosť spokojný, akcia je zvládnutá kvalitne, vizuálna stránka je v poriadku a celkovo mi to v rámci svojej kategórie prišlo slušne nadpriemerné, takže nemám väčší problém. Merantau warrio síce nepatrí medzi špičku bojových filmov, napríklad Tony Jaa a jeho tvorba je predsa len o úroveň vyššie, no to nič nemení na tom, že aj toto je vydarená žánrovka, ktorá fanúšika určite poteší. 76% ()
Merantau se dá dost dobře přirovnat k pornofilmu. Proč? Jelikož kvalitu scénáře a herecké výkony všech zdejších lidiček stojí za kupu hnoje složeného ze všech možných sraček živočišné říše. A teď se můžete zeptat, co tu melu za hovna... že pornáče maj alespoň kvalitní šukání, a že právě to šukání je ten důvod, proč se někdo na pornofilm podívá. To samé je i u mlátiček... jenomže v žádném pornáči, který má přes 100 minut se nesetkáte se situací, kdy první skoro hodinu čumíte jen na tragické herecké výkony a odehraje se tam všehovšudy jedno 2minutové píchání... tady to tak bohužel je. Až na to, že místo píchání se tu rozdávají držkovruty. První hoďka je prostě odpad, nanejvýš jedna hvězdička. Ve druhé polovině si to ale vynahrazuje více než dobře ! Jelikož se tu z 90% rozdávají kopačky na solar a jen z 10% se tu někdo marně snaží o herectví. Konec je ta největší tragedie vůbec... ne v tom smyslu, že by to nějak šíleně tragicky vyústilo (hmmm), ale v tom, že se tam ve vás herci snaží vyvolat emoce.... já neměl ani na krajíčku. A to jsem viděl tu kratší verzi... když vezmu v potaz, že v těhle případech se zkracuje spíš děj, aby se mohly akční scény dostat do popředí, tak režisérskou verzi nechci NIKDY vidět... to bych asi doopravdy umřel. ()
Kto nemá v hlave má v nohách, žeano Yudha? Keď sa rozdávajú lakťovky spokojnosť, ale filmu by výrazne prospel škrt celej úvodnej pol hodiny a zasadenie fightov do atraktívnejších lokácii (bambusové lešenie a hlavne výťah je na mastných 5 hviezdičiek). Škoda toho príbehu. Väčšinou ma pri ázii nudí, teraz ma vytáčal rovnako ako svojho času prvý Ong-Bak. 55% ()
Jeden z najposobivejších martial-arts filmov od dob prvého Ong Baku. Merantau prezentuje indonézske bojové umenie silat, novú vychádzajúcu hviezdu Iko Uwaisa a jednu z najčistejších a najlepších bojových choreografií vobec. Viac sa dočítate v recenzii na blogu Heroes of the East. (9/10) ()
Evansovu filmografii je idealní vidět postupně chronologicky. Protože tím spíš se dá docenit jeho vývoj a posun a stejně tvorby, kterou vyprodukoval. Merantau je dějově pochopitelně slabý, avšak už zdejší dokonale přehledné a tradičně nekompromisní akční pasáže jsou jasnou známkou toho, že potenciál je tu ohromný. Narozdíl od Raidů zde chyběl budget a áčkový profil akčního režiséra. Má to samozřejmě své neduhy, na druhou stranu ten syrový feeling špinavých okrajů Jakarty a místy velmi slušná rubanice to sune vpřed. Na režijní prvotinu parádní, odvážný a v některých aspektech (sub)žánr definující počin. ()
Od doby, co se martial arts natáčely pod nálepkou studia Shaw Brothers uplynulo mnoho let, ale nic podstatného se vlastně nezměnilo. USA boom by skvělý, s Ong Bakem pak přišla nová vlna, která zanesla tento žánr až do Indonesie. Naštěstí bez soch a slonů. Je roztomilé sledovat, jak film režijně osciluje mezi dobrými nápady a naivitou v běžné kinematografii dávno překonanou (občasná televizní přepálenost). Některé obrazy jsou ale vážně pěkné (výtah, striptýz u tyče), Gareth Evans má očividný talent a jednou by z něj klidně mohla vypadnout pecka ve stylu Dalkomhan insaeng (nebo taky ne). Choreografie je slušná (ale ti lidé se občas válí po zemi neskutečně trapně), rychloposuv není nutný a hudba to celé táhne nahoru (+ ti dva gayové jsou super) - spokojenost. ()
Reklama