Režie:
Russell MulcahyScénář:
Katie FordKamera:
Thom BestHudba:
Christopher WardHrají:
Sigourney Weaver, Henry Czerny, Ryan Kelley, Austin Nichols, Carly Schroeder, Ele Bardha, Lauren Mae Shafer, Sam Logan Khaleghi, Tevis R. Marcum (více)Obsahy(3)
Pravdivý příběh Mary Griffithové, bojovnice za práva gayů, jejíž dospívající syn spáchal sebevraždu, protože matka nedokázala přijmout jeho odlišnou orientaci. Adaptace stejnojmenného románu Leroye Aaronse, který vyšel v roce 1995... Bobby Griffith (Ryan Kelley) pochází z konzervativní presbyteriánské rodiny. Když začne dospívat, uvědomí si, že je asi gay. Svěří se s pochybnostmi o své sexualitě staršímu bratrovi, a tato informace se díky tomu dostane i k ostatním sourozencům a rodičům. Všichni jsou ochotni, i přes odpor k takovému překvapujícímu odhalení, stát při něm. Kromě matky. Mary (Sigourney Weaver) se s tím nedokáže smířit, je přesvědčená, že její syn spáchal hřích a chce, aby se změnil s pomocí církve. Bobby se rozhodne, že nejlepší bude odejít z domu a doufá, že matka najde způsob, jak ho přijmout takového, jaký je. Mary ale neochvějně trvá na svém, a tím dožene syna k sebevraždě. Nikde pak nedokáže najít útěchu, ani v kostele. V zoufalství se obrátí na komunitu gayů a zjistí, že podpora někdy přijde z míst, od kterých bychom to nejméně očekávali. (TV JOJ)
(více)Recenze (131)
Příběh je silný a hluboký, ale film nic moc - protože je strašně předvídatelný. První polovina je úplně jasná (pak tedy sebevražda, což ukázali už v první scéně, takže klasika) a pak druhá půlka, opět strašně předvídatelná. Je to dobrý film, ale svojí předvídatelností mě nudil, proto napíšu něco o sobě: moc jsem Bobbymu rozuměl, protože sám jsem jiný- až do 24ti let jsem se nikomu nepřiznal, že nemůžu mít sex a stejně tak jsem ani to, že mám deprese, protože jsem se styděl... Sebevraždu jsem nespáchal, ale kolikrát chybělo málo... Tak, dost o mě, ještě k filmu- je to taková LGBT agitka, což nemusím, a konec nic moc....60% ()
Je li vaše matka ortodoxní kudlanka mající na všechno v rukávu nějaký ten veršík z evangelia, můžete na trochu té teplé, živočišné kolonoskopie rychle zapomenout. Svěříte se jí, že jste mladistvý gay a ona okamžitě vytáhne na kruciátu za vaše odbuznění. Když se jí však tu bukvici z vaší makovice nepodaří vyrecitovat ani sáhodlouhým seznamem mrtvých apoštolů, následovaným házenkářskými výsledky, pošle vás tam, kam jste vždy toužil. Do prdele. Teda vlastně do Portlandu. K sestřenici. Konečně můžete volně píchat. Teda vlastně dýchat. Nový, fešný kolík z liberální rodiny kontra katechistická výchova a ztráta maminky jako mentálního guru vám však v hlavě způsobí hormonální moulinex, až si z toho zaplachtíte z mostu. Mamá je zdrcená! Homosebevrah!! Noční můra všech katolíků, permanentka to hell!! I já jsem zdrcen! Ripleyová - Neripleyová, začíná pravá televizní, nízkorozpočtová nuda (ale čtyřkám asi kapesník zvlhne). Jak správná kudlanka vyřeší morální dilema? No snaží se přece najít nějaký ten ospravedlňující házenkářský výsledek. Prudí místní flanďáky tak dlouho, až jí z toho "hrábne" a nalezne evangelium všech evangelií: Selský rozum 1.1! Ten jí řekne, že vlastně vždycky toužila podporovat homokarnevaly. Čert vem Bibli... ()
Takové měšťácké kýče ze mě dělají homofóba. Při pohledu na nejen zdejší hodnocení a vůbec recepci filmu musím uznat, že by si tento přeceňovaný televizák zasloužil (sociologickou) studii, která by se zabývala tím, proč pozitivní emocionální odezvy dosahují i diváci, kteří nejsou bigotními Američany, kteří uvízli na počátku 80. let. Moje hodnocení je tak spíše dáno postoji (nepovažuji v současnosti homosexualitu za něco, co by potřebovalo být "opsravedlňováno" jako zcela normální věc), protože formální stránka podporuje banální a zpátečnický význam. Nemyslím si, že je správně, když je drama o černobílém vidění světa vystavěno na očividných dichotomiích, z nichž se nevybočí ani v závěru. Jako divák mám navíc problém s tím, když jsou ze mě emoce dolovány velice prvoplávým způsobem, zde akumulativní gradující montáží a posílením hudební stopy. Nelze se odvolávat na biografičnost, jelikož z fotografie opravdových předobrazů při srovnání s jejich hereckými představiteli vyplyne, že jde především o psí oči a dojímání se, protože skutečný Bobby byl sportovnějšího a mužnějšího vzezření. Oceňuji ale formu uzpůsobenou vnímání titulního hrdiny a herecký výkon Sigourney Weaverové, která z ploše napsané fanatičky dokázala udělat živoucí a dýchající postavu, vůči které lze dokonce pociťovat i určitou formu empatie. Ke katarzi jsem ovšem - na rozdíl od její rodiny a valné většiny zdejších hodnotících - nedospěl, jelikož jsem myšlenkově neustrnul v předcházejících dekádách. ()
"S boží pomocí tě vyléčíme" ()
Prayers for Bobby pro mě bylo obrovské překvapení. Samozřejmě jsem o nominacích na Zlaté globy věděl, stejně jsem k filmu přistupoval s určitým despektem. Zbytečně. Film je neuvěřitelně napěchován emocemi, které se mnou cca ve druhé třetině cloumaly ze strany na stranu. Takovýhle direkt jsem si od Russella Mulcahyho nepředstavoval (viz jeho sice překvapivě koukatelný Resident Evil 3, ale to je úplně jiný žánr). Obsazení většinou neokoukanými tvářemi vyšlo a díky tomu se mi podařilo ponořit se do nitra dění jako již dlouho ne. Sigourney samozřejmě nezklamala a její nominaci naprosto chápu, nenáviděl jsem ji téměř celý film a nejraději bych ji uškrtil vlastníma rukama. V současné době se filmy, zaměřující se na 4% tématiku, moc netočí. Když ano, tak o nich nikdo neví. Já sám tohle téma nějak extra nevyhledávám, tady však mé emoce dostaly pořádně zabrat. Já byl spokojen a jsem zvědav na ostatní nominanty. ()
Ripleyová vyměnila plamenomet za bibli a vydala se do lítého boje proti homosexualitě, aby na samotném konci stanula jako vítězoslavná bojovnice na straně proti níž, tak úpěnlivě bojovala. Z podkrovního pokojíku už pak nevyskakují facehuggeři, ale přízrak minulosti vystavěný z vlastních chyb odrážejících se v nepochopení. Televizní film, který se své škatulky nezbaví coby tradiční americké drama, které v dnešní době osloví už jen málokoho. Byť neaktuální látka zásluhou Sigourney Weaver dorostla do nadstandartních rozměrů. ()
Pod tou lacinou hudbou a náboženskou propagandou se skrývá nesmírně silný příběh o mladém homosexuálovi nepochopeném rodinou. Ještě větší odpor k fanatickému náboženství chovám právě po shlédnutí tohoto filmu. Lidé jsou tak nesmírně ovlivnitelní.. Ty fanatické řeči po celý film mi dost vadily, ale chápu, že to k té době a tomuto tématu prostě patří. Sigourney Weaver standardně skvělá, Ryan Kelley mi do oka bohužel moc nepadnul. Homofóbové na čsfd a kdekoli jinde, styďte se. ()
Ne až tak dojemné, jako spíše hrozivě reálné. ()
Tak konečně film, který se zabývá "4%" tématikou a je skutečně o "něčem". Lze chápat i jako nadčasové zamyšlení nad fanatismem jakéhokoli druhu (tady náboženský fanatismus zaslepil i rodičovskou lásku k nejmilovanějšímu dítěti a způsobil tragedii, která ale v konečném důsledku měla svůj smysl). ()
I think I always knew. I mean...He asked for a pink Lactose shirt for his birthday. He was always different. So he tells me he's gay...What do I do? I take him hunting. There he is in his pink Lactose shirt, he saw a deer and yelled: Run, Bambi, run. ()
Bezkonkurenčně nejsilnější Televizní film, co jsem viděl. Škoda, že se to nedostalo do kin, protože Sigourney by si za tenhle výkon zasloužila Oskara. Její řeč před porotou mi téměř vehnala slzy do očí.... “Before you echo 'Amen' in your home or place of worship, think and remember...a child is listening.” ()
Film, jenž stojí a padá na hereckém výkonu Sigourney Weaver, která opět byla skvělá. Nikdy bych si nepomyslel, že Russell Mulcahy (Highlander) dokáže natočit skvělé rodinné drama. To si pište, že dokáže! Prayers for Bobby je toho důkazem. Ale ten televizní look... ()
Film zejména o zhoubnosti fanatické víry. Přímočarý útok na emoce. První polovina, v níž matka předvádí slepou náboženskou posedlost je skvělá a uvěřitelná, její přerod v bojovnici za práva gayů v druhé polovině mi už tak přesvědčivý nepřišel a zabránil mi dát pátou hvězdičku. ()
Sice jde pouze o televizní film, ale disponuje silným emotivním příběhem a herečkou Sigourney Weaver v hlavní ženské roli, která byla za svůj výkon nominována na Zlatý glóbus a Cenu Emmy. Být gayem v rodině, kde je matka silně nábožensky založená není vůbec jednoduché. Snímek je natočen podle skutečných událostí. ()
Uz dlouho se mi nestalo, ze by tak hrozne marna technicka stranka mi brutalne zkazila celkem dobry namet na film. Ale co uz. On ani ten "dojemny" proslov na konci by to nezachranil. ()
SIlný příběh to je, ale z těch náboženskejch keců a vymejvání mozku se mi chtělo blejt. Ti Amíci jsou fakt na palici. # příběh **** | hudba *** | humor - | akce - | napětí - | pustil bych si znova * ()
U tohoto filmu je nejvíc nebezpečné negativum to, že vytváří dojem, že za všechna neštěstí gayů mohou křesťané, kteří upozorňují na Bibli... ()
Aj keď smrť Bobbyho možno mala zmysel, aj tak musí byť ťažké žiť s tým, s čím žije Mary vo svojom vnútri, ak si ešte neodpustila. Sigourney išla ako motorová píla. ()
Typický příklad TV filmu, který rozpláče jen matky nad 40 let. Ostatní neunudí, ani nenadchne. A Sigourney je pro mě věrohodnější jako Ripleyová, než matka mladého gaye. ()
Pro mě jeden z nejpůsobivějších a nejsilnějších snímků, které se zabývají gay tematikou. Na úvod musím říct, že jde hned poznat, že se jedná o TV film, což však není vůbec na škodu - pro taková dramata je to dokonce ideální formát. Od začátku do konce je film plný emocí a úvah a všechno prvky hrajou pro tento film - od technických záležitostí (kamera, prostřihy mezi dvěma časovými obdobími a hudba) přes silný scénář až k přesvědčivým hereckým výkonům - Sigourney Weaver znovu předvedla, že je Paní herečka. Film, který je i přes malý rozpočet prakticky ve všech směrech dokonalý. Poukazuje na to, jak se někteří mezi námi nedokážou vyrovnat s odlišností, která je zakořeněna v lidské přirozenosti. Tleskám a zvedám oba palce nahoru! ()
Reklama