Režie:
Robert AldrichScénář:
Lukas HellerKamera:
Ernest HallerHudba:
Frank De VolHrají:
Bette Davis, Joan Crawford, Victor Buono, Wesley Addy, Julie Allred, Anne Barton, Marjorie Bennett, Robert Cornthwaite, Anna Lee, Maidie Norman, James Seay (více)Obsahy(1)
Psychothriller vypráví o dvou stárnoucích sestrách, které společně žijí v domě na předměstí Los Angeles. Zahořklá Jane, kdysi ve vaudevillu známá jako zpívající zázračné dítě Baby Jane Hudsonová, se ovšem v dospělém věku dostala do stínu své sestry Blanche, úspěšné filmové hvězdy třicátých let, která je po automobilové nehodě upoutaná na kolečkové křeslo. Zahořklá Jane tak nevynechá jedinou příležitost, aby ji terorizovala. Bezmocná Blanche se nedokáže bránit fyzicky ani psychicky a s hrůzou pozoruje, jak se její sestra propadá dál a dál do naprosté demenci. Jane vytváří pitoreskní hororovou postavu, jejíž hrůzostrašnost vynikne o to víc, když se stará žena oblékne do dětských šatiček. - Pavla Bergmannová (Letní filmová škola)
(více)Recenze (149)
Skvelá kombinácia Sunset Blvd a Misery s dokonalými hereckými výkonmi a nepríjemnou miestami až hororovou atmosférou. Len na dĺžke by bolo miestami trošku ubrať 9/10 ()
Poctivá psychologická soda s poměrně novátorským hororovým feelingem, určitě jeden z hlavních inspirativních zdrojů Stephena Kinga při pozdějším psaní Misery. Takhle vyhrocený sesterský vztah se jen tak nevidí a upřímně mě překvapuje, že film stojí tak moc mimo divácký zájem. Slabiny vidím pouze v prapodivném závěru, lehce přemrštěné stopáži a v tom, že Bette Davis je natolik odporná babizna, že se na ní skoro nedalo dívat... Herecky však klobouk dolů. 80% ()
Silné téma komplikovaného vztahu dvou sester, který vyústí... ()
"You can never lose your talent, he used to tell me. You can lose everything else, but, you can't lose your talent." ()
Miestami skutočne nervy-drásajúce, bohužiaľ s priemernou réžiou, ktorá dokáže síce vybudovať úžasnú scénu plnú napätia, ale hneď ju potopí v množstve nepotrebných vedľajších línií (Edwin, susedka a jej dcéra...) a zbytočných scén. Film by sa dal krásne zostrihať o minimálne pol hodinu. Hlavné hrdinky sú úžasné a podávajú strhujúce výkony, ale koniec filmu je nevýrazný a zhruba tri scény v poslednej polhodinke by mohli byť lepšími závermi. Nemožno prihodnocovať pri pohľade na dobu, práve naopak, boli to už štyri roky od Hitchcockovho famózneho Vertiga... ()
Kdyby to nebylo tak předlouhé. Jinak pěkné. ()
Strašně dlouhé, ke konci už jsem celkem trpěl. Výkon Bette Davis je nechutně perfektní, to se musí uznat, ale jak měl tento film působit odpudivě a znepokojivě, tak první atribut přispěl spíše k nižšímu hodnocení, druhý se skoro nedostavil, takže zde nehodlám ani zohledňovat to, že na svou dobu kdesi cosi, tohle mě nechalo poměrně klidným. Navíc jsem na čekal nějaké "freak" finále, nad tři jít nemohu. Doporučuju spíš tohle. ()
Vynikajúci psychothrilller s brilantne napísanými hlavnými postavami. Ide o príbeh dvoch sestier, medzi ktoré sa nebezpečným spôsobom votrel jeden z najhorších ľudských neduhov - žiarlivosť. Vývoj oboch sestier bol naozaj veľmi dobre premyslený, pričom sa nezabudlo ani na jemné nuansy tohto problému. Tiež sa mi páčilo, ako sa tu poukázalo na vrtkavosť osudu, a že ho máme predovšetkým iba a výhradne len vo vlastných rukách. Navyše postava Jane mi v niektorých ohľadoch pripomenula Normu Desmond z legendárneho filmu Sunset Boulevard (1950), čo bola veľmi príjemná asociácia, hlavne v spojitosti s finálnou scénou. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Tenhle film jsem dlouho odkládal, částečně kvůli jeho délce, která mi ale ve finále vůbec nevadila. Nenudil jsem se a užíval jsem si tu velkou psychologickou hru. Skvělé herecké výkony ústřední dvojice Bette Davisové a Joan Crawfordové jsou to, na čem si tenhle snímek hlavně zakládá. Je to velmi povedené hororové drama, které by si žádný fanoušek žánru neměl nechat ujít. ()
Skvěle houstnoucí atmosféra plná tísně, napětí by se dalo místy krájet a závěr je fakt parádní. Všechno ve filmu šlape přesně, jak má, noblesní filmařina. ()
Ubrat trochu na stopáži, kapku ještě přitlačit na celkové gradaci, a byla by to naprosto bezchybná psychothrillerová klasika. Takto je to "jen" (ty uvozovky jsou v tomto případě opravdu absolutně nezbytné) vynikající psychothrilerová klasika... Bette Davis a Joan Crawford jsou každopádně fantastické, stejně jako příběh. Z filmů z podobného ranku se Baby Jane může rovnat možná jen Reinerovo Misery nechce zemřít (které mělo to štěstí, že si dokázalo svou délku ohlídat). 80 % ()
Kde sa dvaja bijú, tam vyhráva tretí. Alebo vôbec nikto, ako v prípade tohto filmu. Vlastne áno, tým tretím je divák, ktorému sa dostáva parádny psychotriler s dvoma hereckými legendami, ktoré hrajú ako o život (povráva sa, že sa na pľaci tiež príliš nemuseli). Baby Jane je veľmi konzistentný film s dusnou atmosférou, na ktorý je veľký problém natrafiť niekde v tv a tak o ňom asi nevie mnoho ľudí. Keď už každý porovnáva so Sunset Boulevard, tak ja pôjdem proti prúdu a poviem, že tento film sa mi páčil viac. ()
Spoilery! Zásadním problémem tohoto snímku ne nesnesitelně dlouhá stopáž, která v celé své délce pojednává o tom samém a s výjimkou závěru není snímek v jediném okamžiku ani trošku zajímavý. Celé to neskutečně připomíná snímek Misery nechce zemřít. S jediným propastným rozdílem v kvalitě. Celý snímek je postavený na dialozích a odehrává se povětšinou v jediné budově. Absolutně to na mě nepůsobilo dramaticky ani zajímavě. Baby Jane byla píča od mala a sledovat tak dlouho její odporný obličej mi nebylo příjemné. Nedokázala se srovnat s tím, že už ji nikdo nezná a nikoho nezajímá, tak se dala do trýznění své nepohyblivé sestry. Strašně jsem během sledování ztrácel pozornost. To co mi bylo servírované, mě nezajímalo. Vůbec nechápu zdejších 84 %. Dobré bylo jen rozuzlení v závěru, ale za to hvězdu nedám. Prvky hororu ani thrilleru jsem nezaznamenal. Čistokrevné drama. Bohužel, převážně konverzačního charakteru. Viděno v rámci Filmové výzvy 2017. Film mi vybral uživatel nascendi. ()
Nie všetky filmy, ktoré som videl pred desiatkami rokov, prídu pri opakovanom pozretí v súčasnosti o hviezdičku. Aldrichovo dielo je jednou zo svetlých výnimiek. Je úžasným zážitkom vidieť drámu dvoch sestier, ktorá snáď ani nemohla byť lepšie stvárnená, ako famóznou Bette Davis a v ničom nezaostávajúcou Joan Crawford. Je pravda, že film môže byť pre niekoho pridlhý, ale to je iba vecou vyhradenia si vhodného času a nálady na jeho sledovanie. Neporovnávam ho so Sunset Blvd., pretože si myslím, že sa vzájomne dopĺňajú. Prvýkrát sa mi podarilo sledovať film bez toho, aby som donekonečna čakal, kedy ho verejnoprávne televízie zaradia namiesto donekonečna vysielaných repríz. ()
To nebyl horor, to byl přímo teror! Brilantní atmosféra tohoto psychologického dramatu mne už brzy po rozehrání záptlekty nenechala na minutu vydechnout. Ani ta pěkná muzikálová vložka s Baby Jane a klavíristou Edwinem v září drobných reflektorů uprostřed filmu nebyla tak úplně odlehčujícím prvkem, jak by se mohlo zdát, protože ani při pohledu na zestárlou pomalovanou Jane v dětských šatičkách nebylo snadné se oprostit se od vědomí jejího charakteru. Tam, kde se jiné hororové filmy snaží vystrašit diváka lacinými lekačkami a šokovat vizuálně hnusnými výjevy, tam Baby Jane naopak spomaluje, zůstává na chvíli stát, aby ještě více prohloubila napjatý vztah mezi dvěma sestrama a zvýraznila panující tíseň na každém kroku v oném domě. I po letech dokáže naplno udržet pozornost diváka, kterého téměř do poslední chvíle může provázet nejistota, zda je terorizovaná a ze soucitu tolik litovaná Blanche opravdu tolik nevinná... Mám-li tento film srovnat s Wilderovým Sunset Boulevard, vychází mi z Aldrichova snímku mimimálně velmi důstojné navázání v tématu nemilosrdných osudů zestárlých hvězd, které svého bratříčka občas připomene či doplní, ale nevykrádá a jde si vlastní cestou. Mám-li film srovnat s též zde často zmiňovaným Psychem, asi couvnu, protože teprve teď by slavný Hitchcockův biják s béčkovým příběhem dostal pěkně na frak. Dvě slavné herečky (byť šlo o moje první setkání s oběma z nich) nezklamaly a svými strhujícími výkony podtrhly jedinečný zážitek z filmu. Famózní snímek! 95% ()
Jeblo jí... jednoduchá odpověď. Ono se není čemu divit, když máte nejlepší léta dávno za sebou a na krku sestru - otravnou vozíčkářku, které jste možná nechtěně na ten vozík pomohli, čemuž se ale vůbec nevidím, ono mít za ségru takovou vyjukanou pipku jako je Joan Crawford, to by jeblo asi každýmu, nutno ale říct, že Bette Davisové ale jeblo na jedničku, navíc je tady už škaredá jak noc, čili např. děs ze stáří už asi ani nemusela moc hrát. Čili hlavně za excelentně jeblou Davisovou za 4. ()
Som totálne namäkko z fantastickej JOAN CRAWFORD, niečo extrémne neuveriteľné, akoby som videl drsnejšiu verziu slávneho Wilderového Sunset BLVD. Dlho sa mi nestalo, že som takmer nedýchal, so silným sebazaprením sledujem život dvoch sestier v jednom veľkom dome, pričom jedna z nich sa volá “BABY” JANE HUDSON, a ja sa pýtam: „Čo sa vlastne KURVA stalo s Baby Jane?” Ospravedlňujem sa za vulgarizmus, ale nedá mi to zareagovať na psychopatickú ženskú, ktorá terorizuje svoju sestru Blanche, ktorá je odkázaná na vozík, lebo do nej dávno “niekto” úmyselne narazil, a tak je teraz ako mrzáčka na vozíčku, kde sa ocitá v dennodennom psychickom terore od svojej sestry, ktorá jej priamo na tanier servíruje krysy! Baby Jane je de-facto bývalá hviezdička typu Shirley Temple, prerazila v show businesse, obidve sestry boli potom herečkami, a dnes sa vysielajú staré filmy s Blanche Hudson, ktoré jej z celej duše závidí Jane! Obidve herečky Crawford aj Bette Davis boli očividnými nepriateľmi aj v súkromí, preto sú výkony tak extrémne vierohodné, že človeka mrazí! A kurva, že áno, sledujem film takým zapáleným spôsobom, že si neuvedomujem priebeh času... Najväčšie RÓDEO sa odohráva za zatvorenými dverami, keď fyzické a psychické vyčíňanie nemá asi konca, fackuje ju ako panáka, správa sa k nej ako k HANDRE, vechťu, týra ju vyhladovaním tak, že keď si Blanche zase predstaví, čo jej „sestrička naservírovala” , tak ju prejde rýchlo chuť, mláti ju, poňižuje ju, deptá ju, skrátka poriadne PSYCHO!!! Film je maximálne dokonalo spracovaný od kamery, réžie, strihu, hudby po herecké výkony, ktoré ma spoľahlivo vydesili až na smrť! PS: Som si istý, že Jane narazila autom do Blanche, ale ak chcela Blanche prežiť, musela to zahrať do autu, lebo bola po psychickej stránke tak na DNE, že by mohla zomrieť na pláži, a tiež viem, že šikovný Robert Aldrich urobil ďalšiu verziu brilantného Sunset Boulevard, a ja sa teším obidvom verziám, kde Aldrichova uväzní diváka tak, ako sa to nepodarí Billymu Wilderovi! Gratulujem, Bob... ()
Spíše než horor jsem ve filmu viděl depresivní, psychologické drama o dvou sestrách, bývalých dětských hvězdách, mezi kterými čas vyvolal rivalitu a následnou nenávist. A pokud je ta, která byla v dětských letech úspěšnější, kvůli nehodě upoutaná na křeslo, závislá na té druhé, nevěstí to nic dobrého. ()
Krutá dráma žiarlivosti a nenávisti dvoch sestier, stárnucich hviezd, je desivou sondou do psychiky narušenej jednej z nich a na vozíku pripútanej druhej. Značná časť filmu sa odohráva v ponurom dome, kde ženy prežívajú svoje peklo. Vynikajúci scenár, ešte lepšie výkony oboch hollywoodskych hviezd ( Davis a Crawford ) podporené dobrou réžiou je okorenený skvelou pichľavou hudbou. ()
[vzpomínky na LFŠ] Já často zapomínám, že filmy z roku 1962 stále ještě vypadají jak z roku 1942 a přiznávám, že jsem nikdy fanouškem těch divadelně nasvícených studiových interiérů a nonstop hrajících orchestrů v pozadí nebyl. V tomto případě trochu kouše i ten děravý scénář, který dělá z garáže u domu prakticky další postavu, která se kdykoli dostane do děje, aby mohla zmařit snahu jedné z hrdinek o vysvobození. Hele ale nechávám to bejt, protože Baby Jane je tak skvěle vymyšlená, strašidelná a stále aktuální hororová postava. V ní se tak skvěle promíchává osobní trauma s čistou hrůzou, že tahle příšerka si hrdě zaslouží stát vedle kanonických hororových postav oproti kterým má ale jednu další věc - dobře postupně rozepsaný vývoj jejího charakteru od malé rozmazlené holčičky, přes neschopnou, leč tolerovanou herečku po vychlastanou starou rachotinu čím dál tím více se ulpívající zpátky ke své dětské slávě. Když se pak snaží pětapadesátiletá Bette Davis skrze pětikilový make-up probudit v sobě naučenou dětskou roztomilost, můžete vytáčet terapeuta rovnou. PS: titulky na LFŠ k tomuhle patrně klikal Michael J. Fox. ()
Reklama