Režie:
Steven SpielbergKamera:
Janusz KamińskiHudba:
John WilliamsHrají:
Jeremy Irvine, David Thewlis, Emily Watson, Tom Hiddleston, David Kross, Benedict Cumberbatch, Peter Mullan, Niels Arestrup, Patrick Kennedy, Nicolas Bro (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Válečný veterán a farmář Ted Naracott, který si rád přihne, koupí za přemrštěnou cenu koně, vhodného spíš na ježdění než na polní práce. Při dražbě tak sice před zraky okolního obecenstva trumfne i místního zbohatlíka Lyonse, ale v alkoholovém fanfarónství si neuvědomuje, do jakých potíží tím dostane svou rodinu. A tak přivádí domů koně s bílou hvězdou, kterému jeho syn Albert dá jméno Joy. Navzdory všem předpokladům, přírodě a Lyonsově potměšilé předpovědi ho naučí orat a Albert si s ním vytvoří hluboký vztah. Ve chvíli, kdy vypukne válka, se s ním rodina musí rozloučit. Joey je Albertovým otcem prodán britské jízdě a následně poslán na frontu, kde začíná jeho pozoruhodná pouť. Navzdory překážkám, kterým je na každém kroku nucen čelit, Joey ovlivňuje a mění životy všech, se kterými se na své cestě setká. Albert, který na koně nedokáže zapomenout, opouští domov a vydává se na francouzská válečná pole, aby ho našel a přivedl ho zpátky domů. (TV Nova)
(více)Recenze (897)
Vezměte to logicky: Jak dobře může dopadnout válečný film, který má přístupnost od dvanácti let? ()
Tohle je pro mě dost speciální film a musím říct, že jsem si ho opravdu vychutnal. Spielberg natočil tuhle pohádku po svém a tak nějak jako by každý výjev vypadl z plakátu. Několik scén ale vyčuhuje neskutečným způsobem. Průjezd bojištěm je nejpůsobivější scénou filmu, i díky hudbě Johna Williamse. Někdy, ale polovinu dobrého pocitu z filmu udělá někdo vedle vás. ()
Válečný kůň jde ve šlépějích Rudého barona a Rytířů nebes. Vlna obnoveného zájmu o 1. světovou válku by byla skvělá věc, jenom by se musela opírat o filmy, které nejsou takovými paskvily. Vzpomínka na Düsseldorf bude věčná a barvitější, než západ slunce ve všech odstínech oranžové. #čsfdprojekce Nejkrásnější komentář: verbal ()
I ten nejkýčovitější film se dá v dnešní době natočit tak, že mu to sežerete i s navijákem. Zvláště, když prokážete lásku ke starým filmům, jmenujete se Spielberg a máte rádi koně (a tenhle byl fakt cool). ()
Většinové kritické přijetí Válečného koně je smutnou ukázkou situace, kdy se nějaké nečekaně rafinované mainstreamové dílo stane pastí pro všechny, kdo odmítají vidět „kulturní povrch“ jinak než v jeho “povrchovosti”, tedy aniž by se ptali, proč se nám zjevuje právě povrchními gesty, a co tato gesta znamenají, jinými slovy, aniž by se ptali po jeho hloubce. Je-li ovšem na Spielbergově posledním filmu něco kýčovitého a laciného, pak je to jedině ostentativní sebejistota těch, kdo jej za kýčovitý a laciný označují. Ano, příběh je bezesporu velmi banální a konvenční, banální a konvenční ovšem není způsob, jakým je prezentován. Bohužel pro Spielberga však většina zdejších diváků neoplývá nikterak hlubokým povědomím o filmové historii, resp. o tradici hollywoodské kinematografie, a co je horší, stejně tak schopností vystříhat se letitých předsudků, vůbec o filmech jakkoli přemýšlet, empaticky se do nich ponořovat, nechat se jimi okouzlit bez nutného pocitu trapnosti. A přitom by do začátku stačilo tak málo; povšimnout si, jak uměle jsou nasvíceny scény na anglickém venkově, aby co nejvíce evokovaly předválečnou „studiovost“, syté barvy vidět jako nápodobu technicolorové barevné palety, naslouchat Williamsově hudbě jako dozvuku prací Maxe Steinera či Franze Waxmana, atd. Nápaditou hru (ne)prostupnosti kašírované pohádkovosti a mrazivé horečnatosti válečného běsnění rozehrává Spielberg na půdorysu dnes již kultovních dobrodružství Victora Fleminga, kterého vždy považoval za velký vzor, ale též westernové mytologie Johna Forda. Od prvně jmenovaného pochází například vysmívané černé siluety na pozadí plamenného západu slunce, stejně tak plakátová idyličnost scén mezi francouzskou Dorotkou Emilií a jejím „kouzelným“ dědečkem. Válečný kůň však není pouze poučenou poctou kinematografickým vzorům, resp. klasickému Hollywoodu a jeho představitelům, k němuž se z podobných pozic vztahuje například i Luhrmannova Austrálie, ale také fascinujícím komentářem k proměně chápání role a postavení zvířete ve filmu – a to opětovně zejména v hollywoodském kontextu (viz zajímavý článek Jana Gregora v Respektu). Po Zrození Planety opic tak máme v brzkém sledu možnost vidět již druhý velkofilm, který je vyprávěn z pohledu zvířete, a co více, natočený takovými technologiemi, které umožňují, aby zvířeti nebyl při natáčení zkřiven jediný chloupek. Zvířecí optika pochopitelně podmiňuje i formu vyprávění, v případě Válečného koně vyprávění „štafetové“ (pro srovnání doporučuji snímky Winchester ’73 či Hvězdy na čepicích), což zdůrazňuji zejména pro ty, kteří jej z toho či onoho důvodu považují za nespojité. Přestože toho o Velké válce bylo již natočeno přehršel, zatím nikdo (pokud je mi známo) si netroufl zobrazit její hrůzy pohledem zvířete trpícího mezi ostnatými dráty – a tím ono utrpení umocnit. Válečné výjevy, v nichž Kaminského mistrná kamera přichází o klasicizující malebnost a dokumentuje zákopové peklo spektakulárními jízdami nebo ruční bezprostředností, se přitom směle vyrovnají tomu nejlepšímu, potažmo nejintenzivnějšímu, co bylo dosud na dané téma natočeno, ať už vzpomenu uhrančivost Kubrickových Stezek slávy (1957), vpravdě převratné, ale pozapomenuté Dřevěné kříže (1932) Raymonda Bernarda, Na západní frontě klid (1930) Lewise Milestonea či melodramatickou Přehlídku smrti (1925) Kinga Vidora, k níž má Válečný kůň (alespoň žánrově) zřejmě nejblíže. O Tintinovi jsem to svého času říci nemohl, ale Válečný kůň je dobrý film, v mnoha ohledech dokonce výjimečný. A jako takový si zasluhuje, aby nebyl vnímán skrze prsty povýšenosti, ale se snahou o pochopení, bez cynismu, i kdyby se jednalo pouze o uznání pozitivních lidských hodnot, jež nám s velkolepě naivní upřímností, tolik příbuznou hrdé griffithovské sentimentalitě, předkládá. Podobně jako jiní spielbergovští hrdinové, přicházejí kůň Joey i chlapec Albert překotnými dějinnými okolnostmi o nevinnost, uzrávají tváří v tvář ukrutnostem vnějšího světa. Jsou nuceni projevit mezní odvahu, obětovat pot a krev na poli domácím, úrodném, které se zavážou společnými silami obdělat, aby Albertova rodina nepřišla o dům a pozemky, ale také na poli bitevním, poli osetém smrtí, kde každý na vlastní pěst odolává pozvolné ztrátě sebe sama. V závěru však opětovně nalézají, upevňují to trvalé a přetrvávající, co jim umožnilo zachovat si odhodlání i v té nejtemnější hodině, v okamžicích “daleko od všech sluncí”. () (méně) (více)
Spielberg udělal to, co před x lety Cameron, když natáčel Titanic. War Horse je dějově nikterak objevná a vcelku klasická story, jenomže Steven na nás nepřímo pomrkává očkem a naznačuje, že takhle se dřív točily ty pravé velkofilmy stříbrného plátna a tohle byly ty skutečné emoce, které se v dnešní době příliš nenosí. Rovněž filmová estetika, kamera, nasvícení atd. nejsou rozhodně standartní, nazval bych je oldschool. Tedy ta zmiňovaná pocta staré škole. Jestli to ve výsledku funguje, to si musí určit každý sám. Pro ostřílené filmové harcovníky, milovníky tvorby věčného dítěte a starší populaci bude War Horse nostalgický únik ze všední reality. Pro zbytek asi jen zdlouhavá nuda, kterou půlka nazve jako patetickou. Spielberg natočil co chtěl a natočil to velice kvalitně a koukatelně. Scéna kůň vs ostnaté dráty strhující. ()
Nene, už to tam zjevně není. Nebo se zkrátka Spielberg rozhodl, že zapůsobí raději na akademiky, kteří na podobné motivy slyší a doplní si svou sbírku, včetně následujícího Lincolna, o další oscarové sošky. O filmu jsem neslyšel nic dobrého a musím přiznat, že žánrových klišé je zde skutečně habaděj a dost kazí zážitek. Ku prospěchu věci by určitě také bylo film trošku zkrátit. Jsem rád, že jsem si film doplnil a znovu ho již vidět nepotřebuji...50% ()
Docela dost to souvisí s koňmi. ()
Je mi jedno, ako niektori uzivatelia zatracuju tento film a jeho rezisera Spielberga, pretoze z mojho pohladu natocil krasny film o priatelstve cloveka a kona ale aj nadeji, ze by sa mohli opät stretnut aj napriek tomu, ze sanca je pocas 1. svetovej vojny miziva. Pomohla tomu aj krasna hudba Johna Williamsa, uzasne kamerove zabery Januzsa Kaminskeho a hlavne cit pre pribeh, na ktory ma Steven ten spravny nos a vie, ako ho ma natocit, aby ma pohladil po dusi. Ze tam bolo vela nepravdepodobnych situacii? To mi vobec nevadilo. Po dlhych rokoch natocil moj najoblubenejsi reziser opät krasny film, na ktory som sa tak dlho tesil a tesi ma, ze ma aj nominaciu na Oscara za najlepsi film roka, za kameru alebo aj hudbu. Malu ulohu pri nemeckych vojakoch si tu zahral aj mlady David Kross v ulohe Günthera, ktory si zahral hlavnu ulohu s Kate Winslet v drame PREDCITAC (2008). _________ Jeremy Irvine - (Albert Narracott) +++ Peter Mullan - (Ted Narracott) +++ Emily Watson - (Rose Narracott) +++ Niels Arestrup - (Starý otec) +++ David Thewlis - (Lyons) +++ Tom Hiddleston - (Kapitán Nicholls) +++ Benedict Cumberbatch - (Major Jamie Stewart) +++ Leonard Carow - (Michael) +++ David Kross - (Gunther) +++ Produkcia: Steven Spielberg, Kathleen Kennedy, Frank Marshall +++ (Videl v kine 18.02.2012) +++ ()
Spielberg to s tou modrou oblohou, nejzelenější trávou a přepálenými západy slunce kapánek přehnal. Už dávno totiž nejsme v dobách technicolorových melodramat. I když moc dobře věděl, co točí a jak to chtěl natočit (přiznaně zkreslenou, až pohádkovou verzi války), v jádru mu chybí to podstatné – emoce. Děj je rozmělněný v nepříliš podmanivých minipříbězích, díky kterým postupně ztrácí emocionální kontakt s divákem. Než si zvykneme na nějakou novou postavu, záhy zmizí. Útržkům děje zase trestuhodně chybí vlastní pointy. Z plátna se tak valí na Spielberga neuvěřitelná řada špatných scén, které vrcholí patetickým shledáním, které obnáší mlčenlivé omývání kopýtek a doktora, který vypustí z úst něco děsivého („Dáme mu tu nejlepší možnou péči. Budeme ho léčit jako vojáka, kterým je.“). Je mi pak docela jedno, že se na plátně odehrává kus filmařského kumštu, ale je třeba vidět i skutečnost, že dialogy jsou utrpením, šustí papírem, film nemá tempo, stopáž je smrtící a postavy jsou vesměs nesympatické do morku kostí. Spielbergova vlastně vůbec první výprava do dob první světové války je dle mého docela velkým přehmatem.. Tři * mi sem prostě nesedí.. ()
Prvá polovica skvelá, následne sa snímok prepadne do dejovej letargie, až ma človek pocit, že to ani netočil samotný Spielberg. Od tohto pána ma čaká už len (prakticky) jeden snímok, aby som nakomplet vzhliadol všetko, pri čom “ručne, pracne” - stál. Toto je však bohužiaľ, úplne priemerný počin, ktorý ma nechal nakomplet chladným. Kto by to bol povedal .. ()
Steven Spielberg v sedle! Stále. A tentokrát i doslova. Drží pevně opratě a... No dobrá, dobrá, už těch koňských přirovnání nechám. S Válečným koněm se to bohužel má tak, jak jsem si myslel. Mnozí diváci asi očekávali prvoválečný bitevní počin s nepřetržitou akcí, kamerou špinavou od bláta a krve, hromadami mrtvých... A přitom nevěděli, že Spielberg adaptuje knihu pro mírně odrostlé děti. Čili pro něj naprosto (v tom nejlepším slova smyslu) ideální látku. Na plátno ji převedl se vším všudy a pokud se film od Morpurgovy předlohy odklání, je to jen pro dobro věci (kniha je například psaná v první osobě a vyprávěná koněm, což znamená i to, že se v ní nedočkáme žádných bitevních scén, jako je ta neskutečně strhující zákopová, kterou ve filmu prožije Albert). Že jsou scény z Dartmooru pastelové a kýčovité až hanba? O to víc přece vynikne jejich kontrast s válečnými výjevy. Že důvěrný vztah Alberta a Joeyho v někom vzbuzuje smích? Copak vy jste nikdy neměli zvíře a nemluvili jste na ně celé hodiny? Neříká se tomu, co mnozí div že nenazývají "zoofilií light", náhodou přátelství? A právě o tom celý Válečný kůň je. Na přátelství je to přímo óda. Na přátelství lidí s lidmi, lidí s koňmi i koní s koňmi. Když člověk vidí, jak vojáci v různých uniformách pečují o koně s naprosto stejnou láskou, ani mu nemůže vadit, že Angličané, Němci i Francouzi nemluví svými jazyky, ale do jednoho anglicky... Vždyť jsou to všichni vlastně stejní lidé, které proti sobě poštvalo pár mocných otrapů, jimž se jednoho rána zachtělo rozpoutat válku. Ve filmu je řada silných a zapamatováníhodných scén (těch "bezstarostných", jako je orba nebo závod s autem, i těch "válečných", zejména útok kavalerie, větrný mlýn a špičková sekvence s koněm probíhajícím rozběsněnou "zemí nikoho" a završená stříháním drátů) a mně nezbývalo než se na ně spokojeně dívat, poslouchat božího Johna Williamse, takového, jakého ho mám nejraději, tu a tam se dojmout a v duchu tleskat. Stopáž jsem předem neznal, ale že celé to dobrodružství trvalo 150 minut bych opravdu nehádal. Tak rychle uteklo a tak krásně hřejivé nakonec bylo. ()
Moc jsem si přála viděla nějaký film o koních, který by měla asoň trochu jiný scénář než ty dosavadní. To se bohužel nenaplnilo, Krasavec Beauty byl hodně podobný. Koně vybrali pěkné, to se musí nechat, Emily Watson byla opět skvělá. Film je určitě příjemný na dlouhé odpoledne, ale bohužel není nezapomenutelný. ()
Duben je daleko, přesto jsem v konečných titulcích očekával nějaké to aprílové pomrknutí na nás diváky, že tohle není Spielbergova práce. Byla, bohužel. Tak jsem poctivě vyčkal i po těch titulcích, jestli se tam nějaká dodatečná scéna nevyskytne. Třeba že se to tomu koni, přiotrávenému nějakou trávou, zdálo nebo tak nějak. Nezdálo, bohužel. Nemám rád filmy typu Lassie a tohle je v podstatě to samé, jen s koněm houževnatosti Rockyho v hlavní roli. Vše ostatní, hudba, zvuky, výprava, možná k zahození nebylo a nominace na Oscara je dejme tomu na místě, ale film jako celek je jedna velká nuda. Bohužel. ()
Vedle Luhrmannovy Austrálie jeden z nejhollywoodštějších filmů poslední dekády. Snadno si dokážu představit, že by mě některé okatě dojemné či klišovité situace v podání jakéhokoli jiného režiséra dokázaly otrávit či nakrknout, ale Spielberg dokáže z každé minuty vytěžit maximum - ať už mluvíme o emocích nebo filmové estetice. btw. Rating PG-13 nijak nezabránil tomu, aby zde obsažené válečné scény patřily k jedněm z těch nejpůsobivějších, jaké kdy vznikly. 90% ()
Může být pouto mezi člověkem a zvířetem tak silné a pevné, že překoná i útrapy války? Těžko říci, zda je to možné v reálu, ale film má tu úžasnou vlastnost, že je v něm možné odvyprávět cokoliv, třeba i příběh, který se může zdát zdánlivě nereálný, ale vy víte, že racionalita je zde naprosto vedlejší, protože si přejete vidět a zjistit, že nějaký takový na první pohled nereálný příběh může mít šťastný konec. Steven Spielberg se pustil do filmu, který je ve všech směrech filmem zvláštním, nebojím se říci i tak trochu sentimentálním, ale hlavně je to film, který i přes pár nepěkných scén, v nichž se lidé nechovají ve válce ke koňům zrovna nejlépe, je filmem neuvěřitelně hřejivým a úžasně milým, který pohladí po duši. Nebojím se přiznat, že film jsem prožíval, jako bych toho koně od hříběte vychoval já sám, ani na okamžik jsem se u filmu nenudil a vše jsem prožíval spolu s hlavními hrdiny, a u konce mi samozřejmě vyhrkly slzy, jinak to totiž v mém případě u tohoto typu filmů ani nejde. Zkrátka jsem viděl výjimečný film o výjimečném poutu mezi koněm a jeho lidským přítelem a neváhám s tím udělit tomuto filmu pět hvězd, a kdyby byla ta možnost, udělím těch hvězd klidně i více, protože tenhle film je prostě výjimečný. ()
V první řadě, Válečný kůň je film, který vůbec nepatří do dnešní doby. Dnes už převládají úplně jiné hodnoty než ty, které zobrazuje ve filmu Spielberg. Jsem si navíc jistá, že nebýt v kolonce režie napsáno Steven Spielberg, tak většina o film ani nezavadí. Ano, ten film je taaak strašně naivní, jenže on snad někdo čekal něco jiného než pohádkový rodinný doják? Já teda ne a proto nejsem zklamaná. Mě film dokázal na chvíli vrátit do dětských let. Snad jen Spielberg mě dokáže upřímně rozesmát i u scén, které by mi v jiném podání přišly trapné (husa, vojáci přivolávající koně). Mohl si odpustit některé dialogy, především ty v zákopech s Albertem se moc dobře neposlouchaly (vůbec obsazení Jeremyho Irvina byla hodně nešťastná volba). A taky si myslím, že i Spielberg moc dobře ví, že třeba takovou scénu s vyprošťováním koně mu nesežere nikdo, ale je jasné, co chtěl touto scénou říct. Ta Spielbergovská naivita se mi líbí. Tohle je úplně jiný Spielberg než ten, kterého známe a tak rozumím, že někteří tento film jen těžko překousnou. Něco se ale nikdy nezmění. Kus poctivé a krásné filmařiny. Záběry jako z obrazu, nádherná kamera a výprava, úchvatná hudba Johna Williamse a pár nezapomenutelných scén (kůň vs tank a jeho následné splašení). Nejedná se o jeho majstřík a v jeho filmografii naleznete lepší filmy, já si ale film dokázala užít. ()
Ne, že by snad film s vyšperkovanými záběry barevné rozmanitosti čímkoliv udivil, ale ten příběh funguje. A chtěl bych předeslat, že je mi u tohoto filmu srdečně jedno, zda to je nerealistické, protože o to jde až v druhé řadě, podstatné je, že nabídl city a emoce. ()
Nudnej, rádoby válečnej doják co mě jaksi minul. Spielberga můžu, ale holt není každej den posvícení...30% ()
Za neuvěřitelně silnou scénu v zákopech, kdy vyčůraný koník spojí dohromady cesty osudu dvou mužů na opačných stranách fronty, přihazuju hvězdičku. A vůbec - ono je opravdu mistrovství natočit dvouhodinový slepenec několika příběhů, jimž dominuje stejný hlavní hrdina, tak, aby diváka ani na minutu nenudil. Kýč až na půdu, ale přesto smekám, pane S. ()
Reklama