Režie:
Yaron ZilbermanKamera:
Frederick ElmesHudba:
Angelo BadalamentiHrají:
Philip Seymour Hoffman, Catherine Keener, Christopher Walken, Imogen Poots, Madhur Jaffrey, Wallace Shawn, Mark Ivanir, Liraz Charhi, Marty Krzywonos (více)Obsahy(2)
Když si oblíbený čelista jednoho renomovaného smyčcového kvarteta vyslechne osudovou lékařskou diagnózu, budoucnost souboru je najednou velice nejistá: potlačené emoce, soupeřící ega a nekontrolovatelné vášně mohou ohrozit letité přátelství a spolupráci. Když se chystají odehrát koncert k jejich pětadvacátému výročí – který podle všeho má být i jejich posledním – je to právě síla hudby, která jim pomůže zachovat jejich odkaz. Inspirací i strukturou filmu je Beethovenovův Opus 131 pro smyčcový krvartet c moll, jež vzdává hold komorní hudbě a kulturnímu dění v New Yorku. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (74)
Film jsem pouštěl hlavně kvůli Hoffmanovi, a co si budeme povídat, je jedno jestli Philip hraje první, druhý nebo dvanáctý housle, vždycky to bude hereckej koncert. Jinak kromě herců nám, lidem bez hudebního nadání, nemá tohle docela milý podobenství moc co nabídnout. Jako jedno z posledních mistrových vystoupení jsem to ale prožíval (a posléze nadhodnotil) o poznání víc. ()
V Posledním kvartetu hraje naprosto poctivá klasická hudba. Ta čtyřka se hudebně sešla fakt dokonale. Všechno ostatní je ale jenom jakási výplň, která připravuje hodně slušnou půdu pro samotný závěr, který je hudebně naprosto boží. Každopádně nemůžu jít vejš, jak ke třem hvězdám, protože na to, jak se mi závěr líbil, tak se mi vůbec nelíbilo, jak film k němu došel. Ta čtyřka se v tom filmu naprosto brutálně rozhádá pár dnů před posledním kvartetem, až to vypadá, že už ten koncert ani neproběhne. A pak najednou bum, a bez vysvětlení hrajou před vyprodanou halou. A takhle se příběh táhnul celým filmem. Moc nevysvětloval. Hudba ale hrála skvěle. ()
Já se upřímně přiznám, že jsem v té první polovině docela bojovala se svými sinusoidovými pocity, ale druhá část to vynahradila dokonalým hereckým koncertem celého kvarteta. A Late Quartet je o zkoušení, cvičení, vystupování a hlavně je to celé o vztazích nejen k sobě navzájem, ale také k hudbě. Kdo mě velmi příjemně překvapil, byl Christopher Walken, který hrál Petera velmi procítěně a od Philipa Seymoura Hoffmana, který byl tím tahounem na tenhle film jsem nic jiného, než skvělý výkon neočekávala i když můžu říct, že na mně s těmi houslemi pod krkem působil docela zajímavě:-) Na debutní film Yarona Zilbermana to rozhodně nebylo špatné i když je to jeden ze snímků, který ne každého nadchne. ()
Aneb člověk, zřejmě milovník vážné hudby, si za kamerou odškrtl jeden svůj velký sen. Ostřílení charakterní herci v příběhovém průměru o tom, jak jsou některé kroky pro léta šlapající smyčcový kvartet neúnosné. Nekontrolovatelné vášně, soupeření, ubývání sil, nevěra. Škoda, že trochu tlačíme na pilu, i když se celou dobu tváříme, že se nechceme podbízet. Zvraty jsou podivné, s postavami se mohlo pracovat lépe. Někam se dostaneme, ale já si přál ještě o kousek dál. Nebo spíš jinam. Herci jsou samozřejmě výteční, ale to okolo mi až tolik neladilo. Hudba samozřejmě ano. ()
Paráda, přesně moje gusto ()
Komorní koncert hudební i herecký. Za málo peněz hodně muziky. ()
Na festivalech s tématem "stáří" bude A Late Quartet spolu se Zlatým jezerem jistě evergreen. Ale nakonec tu jde přece jen o víc. Na vztazích mezi čtyřmi členy stojí budoucnost sboru, nejistota jednoho znamená pád všech. Můžete si vzpomenout na Felliniho Zkoušku orchestru, ale jen v těch nezákladnějších liniích, takový přesah tenhle film nemá. Navzdory americkému původu na vás dýchne klasické pojetí francouzské artovky.. ()
Tohle je vážně pochutnání. Komorní film zvolna a nepozorovaně na půdorysu smyčcového kvarteta podrobně prochází vším, co život přináší: manželskou krizí, problémem dospívání, životem bez rodičů, nevěrami, soupeřením, závistí, ubýváním sil, stářím a nemocemi... S jemností, vkusem, pochopením pro všechny, nic není násilné, nepravděpodobné, přitom všechno zůstává originální. Takový film se dá vidět mnohokrát za sebou. ()
Za celkem zbytečnou považuji linku vztahu mezi Danielem a Alexandrou. Tvůrcům zřejmě chyběla romantika. Jsem šťastná, že zapomněli na americké dogma, že ve filmu musí být roztomilé zvířátko a dítě. Uf, to se mi ulevilo. P.S. Hoffman byl nesmírně charismatický chlap, přiznávám, že jsem se dívala kvůli němu. Ale musím konstatovat, že film bych dokoukala i bez jeho přítomnosti, protože mě skutečně bavil. ()
V záverečnej scéne, ked' hrá Ch. Walken na čelo, tak sa pri tom tvári, akoby niečo zožral a nevedel čo! A vlasy má ako také plamene...No hotová komixová postavička! ()
„Být součástí nějaké skupiny znamená, že se někým stáváte...“ Tohle byla krásná souhra nejen čtyř smyčcových nástrojů, ale i hereckých výkonů v komorním filmu ze zákulisí jednoho hudebního kvarteta. V často poměrně napjatých vztazích členů kvarteta už se zdaleka o tak ideální souhru nejednalo, ale to zajímavější bylo celý film s výrazným prostorem pro rozehrání hned několika lidských příběhů sledovat. Snad jen, podobně jako někteří mým spolukomentujícím, mi úplně neseděla milostná linka mezi nejmladším členem kvarteta a dcerou dalších dvou členů, zejména pak to její vyvrcholení mi připadalo až těžkopádné. Nicméně když na jevišti došlo k vyvrcholení celého příběhu s hned několika krásnými momenty, bylo mi potěšením nechat se dojat, navíc bez toho, aby tvůrci při tom jakkoliv tlačili na pílu. Potěšením mi bylo během celého filmu pravidelně poslouchat i nádhernou klasikou hudbu a rovněž samotné zjištění, že tahle nezávislá filmová scéna, zaměřena na podobně obyčejné a zároveň silné lidské příběhy, která měla dříve v americké kinematografii výraznou tradici, snad ještě úplně nevymřela a pořád funguje! [85%] ()
Film zo života, o vzťahoch medzi ľuďmi, o tom, čoho všetkého sa človek musí niekedy vzdať a s nádhernou muzikou. Film, z ktorého nie je vôbec cítiť Ameriku. Hoffmana extra nevyhľadávam, ale v tomto filme klobúk dole, perfektný výkon .. ako aj ostatní herci. Nič ma na tomto filme nerušilo, všetko bolo tak, ako malo byť. Spokojnosť. http://www.youtube.com/watch?v=Gx2KlpV_ZOk ()
Tady je opravdu jen Hoffman a Walken. ()
Herecky bravurní, pro mě však poněkud plytké a dlouhé vyprávění o staří, hudbě a přátelství. ()
Hudba versus láska, hudba versus vztahy, hudba versus život... Sehranému kvartetu přestaly ladit nástroje, v důsledku únavy lidského materiálu... všimli jste si, jak bývají lidé, kteří se zabývají vážnou hudbou, kromě aureoly talentu disciplinovaní, kultivovaní, a jak neobyčejnou slovní zásobou vládnou? Co jim však chybí, je vášeň - ke svým partnerům, dětem, přátelům, životu... Až na konci jsem díky vřelému podání herců pochopila proč - celou ji pohltí hudba, je to daň za výsadu a dar. Snímek tak nepodbízivý, až vás pobídne dát vyšší hodnocení, než jste původně zamýšleli. ()
Film jako šitý na míru všem milovníkům vážné hudby. :-) Avšak věřím, že si na své přijdou i ti, jež jsou jí takřka nepolíbeni (jen z toho nebudou tak na větvi :-)); probíhá zde totiž v podstatě skoro vše, jako v jakémkoliv jiném oboru, akorát se ony události (ať už veselé, šťastné, či velice smutné a nepříjemné) točí okolo profesionálního smyčcového kvarteta. Nenaplněné sny či touhy, nevyřčené staré křivdy, zrada, náhlé zamilování, neshody, nemoc.... Co mne nejvíc (velice příjemně) překvapilo, že vše je naprosto přirozené, autentické, bez pozlátka, příkras, apod. Dokonce i takové detaily, jako např. poznámky, náčrtky a úpravy v notových partech, otlak na krku od houslí, tvrdá každodenní dřina a pečlivá příprava muzikantů, či pedagogovo vyprávění historek ze skladatelova (nebo i vlastního) života během výuky - vedení smyčcového orchestru, či při soukromé lekci se sólistkou. Pozornému divákovi jistě neunikl plakátek na zdi v pracovně druhého houslisty, s programem koncertu, na kterém se skví jméno "Janáček" a poetický název skladby "Intimate Letters", neboli 2. smyčcový kvartet "Listy důvěrné". ;-) Já i kdybych u toho filmu třeba spala, tak stejně by mne ten Janáček praštil do očí okamžitě. :-D Zmínit musím též výborné herecké výkony zejména všech čtyřech hlavních protagonistů. A nechce se mi věřit, že se jedná o filmový debut, nikoliv práci zkušeného režiséra. Někteří zdejší komentující byli dojati "až" na konci, během koncertu, já se musím přiznat, že mi zvlhly oči co chvíli. Film na mne neskutečně zapůsobil, takovou smršť emocí různého druhu jsem během filmu už dlouho nezažila (nepočítám ty, které jsem už viděla), a moc děkuji milé Snorlax za skvělý filmový zážitek, který jistě nezapomenu. :-) ["Filmová hudební výzva" - Snorlax] ()
Vynikajúce v detailoch, rozporuplné v celku. Gendrovo nevyrovnané, až príliš nahrávajúce mužom, ktorí sú do jedného vo svojich mikropríbehoch oveľa zaujímavejší a tým i herecky vďačnejší. Čo paradoxne škodí inokedy skvelej C.Keener, ktorá je chvíľami herecky úplne bezradná. A i preto (a inak celkom samozrejme) musím napísať, že PSHoffman je génius. "DO YOU REALLY LOVE ME. OR AM I JUST CONVENIENT?" ()
Filmy z hudobneho prostredia nejak extra nemusim, ale tento je jeden z tych lepsich vdaka famoznym vykonom hlavnej hereckej stvorky. Skoda len, ze zapletka je taka obycajna. 7/10. ()
Zcela strhující hudební drama s výborným hereckým obsazením a s výborným zakomponováním klasické hudby do filmu. Dokonalost ve všech směrech. Pozdní kvartet prožívá náročné období, a celý příběh graduje událostmi pro kvartet neúnosnými a takovými, díky kterým hrozí rozpad celé skupiny. Bezchybný závěrečný koncert, který mi nahnal do obýváku obrovskou atmosféru, a to nejen díky dokonalému výběru Beethovenovy hudby, ale také díky silnému příběhu. 100% DOKONALOST. ()
Nádherný film - křehká, velmi krásná záležitost, úžasná hudba a k tomu skvělí herci.. Kompromisy holt někdy hodně bolí, bez nich ale ani manželství, ani kvartet nemohou dlouhodobě fungovat.. Při Petrově loučení už jsem měla namále, ovšem když Daniel zavřel noty, vyhrkly mi slzy a už jsem je nezastavila.. ()
Reklama