Režie:
Viktor PolesnýScénář:
Lucie KonášováKamera:
Vladimír HolomekHudba:
Ondřej BrousekHrají:
Nela Boudová, Daniel Bambas, Zdena Herfortová, Hana Igonda Ševčíková, Jan Kačer, David Prachař, Pavel Nečas, Radana Herrmannová, Aneta Krejčíková, Josef Láska, Stanislav Lehký, Pavel Novotný (více)Obsahy(1)
Každý den nemocniční vrchní sestry Marty je jen vyčerpávajícím kolotočem těch nejúmornějších povinností. Nedávno ovdověla a je sama se svým dospívajícím synem. Na nic si nestěžuje, sama sebe jakožto pravověrná komunistka přesvědčuje, že žije v ráji a v bezpečí. Všechno kolem ní je přece normální. Všichni očekávají vysněné lepší zítřky. Ale pak přichází zlom, který otočí její život naruby. Do její samoty vstoupí mladý přidrzlý nemocniční údržbář Oskar s vlasy až po lopatky a s názory, které rozmetají Martin bezpečný normální svět na atomy. Vztah k nekonformnímu mladíkovi změní všechny dosavadní životní jistoty tak, jak to bylo možné v socialistickém režimu, v časech "normálnosti". (oficiální text distributora)
(více)Recenze (57)
Vzpomínka na komunistický absurdistán nám velmi dorým příběhem velmi dobře přibližuje ty pokřivené charaktery a morální úpadek v čase tzv. normalizace. Nela Boudová v roli zapálené komunistky, která však ještě neztratila elementární slušnost a zdravý rozum hraje výborně. Mám pro tuto herečku slabost. ()
Vydařená televizní dobovka o nesnadnosti hledání svobody, když se kolem vás zuřivě normalizuje, kádruje, fízluje a bonzuje, a vy máte dost starostí o svoje děti a sebe samé. Láska a štěstí je pak o něčem jiném, než když je vám dvacet, nikomu nic nedlužíte a jste hrozně morálně na výši a proti režimu. Není to ani zdaleka tak depresivní jako Občanský Průkaz, ale ani tak není Martě Nely Boudové co závidět. Její uvědomělý přístup k románku s režimu nepohodlným mládencem v duchu "věděla jsem, co riskuju, tak mě to nemůže šokovat, natož zlomit", je poměrně unikátní, a díky němu se z diváka zbytečně netahají nějaké nemístné emoce. Na druhou stranu se zdá, že někteří uživatelé vnímají tento počin jako úhelný kámen vyobrazování objektivní reality minulého režimu, což je podle mě trochu omyl - tohle je lehce dočervena laděná knihovnička bez rázného vystřízlivění, protože nikdo z hrdinčiny rodiny jí ani na moment nedovolí do nějakého růžového mráčku zaplout, ale drží ji vytrvale nohama na zemi. A právě to, jak se za totáče chovala v obavě o prosté záležitosti svého žití ta "obyčejná" většina, Sama V Čase Normálnosti ukazuje výborně. Ode mě 80%. Dobře no, těch posledních deset možná je hlavně za Nelu Boudovou a její atraktivní vzhled, ale na červené barvě pro tenhle film trvám;) ()
-TO SI PÍSKÁTE KRYLA -A CO MÁ BEJT? -NIC, NO. Žádná zbytečná deprese, jen věcné zachycení doby bezčasu spolu se skutečně uvěřitelnými charaktery (např. Jan Kačer měl na malém prostoru charismatu na rozdávání.) Viktor Polesný režíruje velice dynamicky a Lucie Konášová je rozhodně zpět. Velice oceňuju úděl, který přijala hlavní hrdinka bez remcání. Starý rok je za námi, máme lehkou kocovinu, nezbývá, než umýt trošku toho nádobí a žít dál...maminka přijde po poledni a dcera se zetěm budou mít taky zpoždění. Jakpak to bude s Mašíny, smím-li se zeptat? :-) ()
Téma Charty 77 nebylo dosud veřejnoprávní televizí vytěženo ani z poloviny tak, jak by si to tenhle nesporně důležitý moment naší historie zasloužil, takže už za volbu tématu má Viktor Polesný body navíc. Nejvíce se tenhle nový televizní film blíží Brabcovu PF 77, nemá ale onu naléhavost a hloubku. Šedavost normalizace byla trochu potlačena, nesklouzla ale k podivně pastelovým návratům seriálu Vyprávěj. Hlavně z počátku jsme měl trochu problémy uvěřit některým hercům jejich role, scénáristka ovšem vedla jednotlivé dějové linie tak umně, že mne příběh záhy vtáhl a už nepustil. Hlavně propojení dobového kontextu a ryze osobních problémů vdovy, matky samoživitelky v éře reálného socialismu stojí za pochvalu, stejně jako vykreslení charakterů všehoschopných soudružek a kariérních lékařů. Výborná byla pak rekonstrukce příjezdu Václava Havla a Pavla Landovského k poštovní schránce a jejich pokus poslat chartu prezidentu Husákovi. Dojem autentičnosti podpořilo i použití dobového televizního vysílání a dalších dobových propriet. (Silvestr 1983 mi pak čistě subjektivně připadal, jako by vypadl z nějakého filmu Bohdana Slámy, ti punkeři byli úžasní...) Z hlediska kolektivní paměti je dobře ukazovat právě takovéhle příběhy, aby se na dobu totality u nás jen tak nezapomnělo... Záslužný (veřejnoprávní) počin... ()
Ne ne ne a ne!!! Tohle už snad není normální! Nevím, co dělali a jak žili soudruzi Polesný a Konášová za normalizace, ale našinec se při sledování téhle >drámy pro dámy< musí ptát, jestli byly horší ty >angažované< sračky normalizační nebo jsou horší ty >aranžované< sračky neonormalizační... ?!? . . . Každopádně TOTO je formou jen telenovelově povrchní, uměle natahovaná a s otravně nervní >trendy< kamerou lacině imbecilní stádu podbízivá šmíra a obsahem faktograficky plná chyb a pitomostí, herecky přehrávaná uboze panoptikální a v textech blábolící vylhaná a upocená nenormální sračka... °-[.. . . . Jen další doklad toho, kam až je schopna >veřejnoprávě< zajít pražská čudlárna v čase análnosti. Hnus a děs - a víc už zase dosti... - - - P.S. A až se musím s lehkým odstupem smát, kolik je tu ejhle náhle procítěných pamětníků a odborníků na normalizaci! Jak se zde s přibývajícími komentáři ukazuje, vymývání mozků všelijakými těmi >vyprávěnkami< a dalšími chorobnými telematériemi vyráběnými napříč televizáckými k/anály zjevně nese svoje ovoce. Každopádně pak jak i vidno - všelijací manipulátoři (jistý plagiátorský konstruktér komentářů... °-) a multikáry (stačí číst - ta dikce, ta dikce! ;o) zde dnes mají zase pré! Soudruzi z NDR zjevně svoji práci i dvaadvacet let po převratu vedou dobře... %-o - - - P.P.S. Jen tak mimochodem, pár minut po skončení této matérie byl na >jiném prostoru< uveden Malickův film "Nebeské dny" (viz http://www.csfd.cz/film/6340-nebeske-dny/ ) . . . Tak snad děti mohly srovnávat, čemu se zde dává čtyři a pět hvězd, ale předpokládám, že se musely vyčurat a mazat do hajan... Škoda... °-/ - - - - - (Poprvé viděno 8.1.2011 na >nenormalní jebničce< , hodnocení 55., znechucený komentář zde otráveně jako druhý - 8.1.2011) - - - - - - - - - - Mimo mísu... Zajímavé - ve 20:05 už zde hodnotil soudruh # S.Giuntini**** , ve 21:15 zde už natlačlly svá hvězdná hodnocení tyto další entity: # Rosalinda**** # ex.it*** # mambo*** # Enfold**** # Paity** # Lenny09*** # petulinkaz***** # Tomdra*** # medulinka*** # Pidy** # tomala4**** # TrebleClef*** a docílily momentální hodnocení 66% (skrýnky mám!) . . . Samé hvězdy dadabáze! To je nějaká brigáda mrdketingové práce z Šašské čudlovize, co zde tlačí už dopředu rating do rudé - či čo soudruzi? - - - Mimo mísu (vol.2 - 9.1.2012) To je zvláštní, kolik zdejších :::kmenových a pravidelně a poutavě píšících komentátorů::: (;o) se náhle potřebuje vyjadřovat zrovínka k mé maličkosti... °-] Tak nakonec se stačí čas od času normálně podívat na ccv jich samotných, že... ;o[] ()
Myslel jsem si, že film tak nějak s nadhledem ukáže něco z časů normalizace, a dočkal jsem se dost podivnýho vztahovýho filmu, ve kterym se snad všechny postavy chovaj poněkud divně a navíc každou chvíli některá z nich předvede nějakej těžko uvěřitelnej fatální obrat o 180°. Všechno to retro oblečení, retro účesy, retro nábytek a různý záležitosti jako charta 77, pořady v televizi se soudružkou Pelikánovou, nebo různý narážky na to, že bylo strašně těžký sehnat punčochy, filé a hajzlpapír, jsou tam jenom tak na okrasu. ()
Ukazuje, že když se podaří kvalitní scénář, který vyrůstá z důkladné znalosti dobových reálií včetně normalizačních komunistických obřadů, může se podařit kvalitní dílo. Srovnávám-li tuto věc s polotovarově dokonalou VOLHOU, která zůstala na půli cesty, vynikne prokreslenost charakterů hlavních postav, kvalita hereckého obsazení s vrcholem v roli Nely Boudové, i citlivé postižení útisku té doby. Byly o to nebezpečnější, oč víc se člověk vymykal jejím konzumním lákadlům, která bezesporu také případ od případu existovala. Lucie Konášová patří po zásluze k protagonistům polistopadové scénáristiky a její úloha na tomto nesporném úspěchu Česká televize určitě nebyla zanedbatelná. ()
Co vše může způsobit zvednutí jednoho promoklého dopisu před poštovní schránkou v době normalizace ukazuje tento zajímavý hořký příběh. Osobně jsem byl na film zvědavý, ale žádné zázraky jsem od něj neočekával, ovšem o to více jsem byl překvapený, když se před mýma očima začal rozvíjet hodně zajímavý příběh nemocniční vrchní sestry (přesvědčené komunistky) a nemocničního údržbáře Oskara, který nemá zrovna dobrý kádrový posudek. Do toho všeho hlavní hrdinka musí snášet až přílišnou vlezlost své matky, které přijde dceřino půlroční truchlení pro smrt manžela jako krátká doba, a která není zrovna prototypem milé a laskavé matky a babičky a jakmile není po jejím, tak to umí dát dost rázně najevo. Film je plný zajímavě napsaných a zahraných postav, z nichž některé jsou vyložení záporáci a sviňáci (nejlepší kamarádka hlavní hrdinky, slizký doktor toužící po primariátu za každou cenu, matka hlavní hrdinky), některé působí neutrálně (doktor Fencl, primář, předseda místní závodní KSČ) a některé kladně (hlavní hrdinka a její syn, údržbář Oskar). Troufám si tvrdit, že zde vše funguje tak jak má a jak to bylo myšleno, herecké výkony jsou kvalitní a celkově tenhle film vnímám jako jeden z těch lepších českých televizních filmů a uděluji mu čtyři hvězdičky. ()
Dobře vykreslené prostředí i atmosféra vedení nemocnice v době normalizace. S výjimkou závěru (vztah mezi sestrou a údržbářem) pravdivá pointa, totiž, že za každého režimu budou někteří lidé čestní, jiní méně čestní a někteří přímo svině a že koneckonců vždy bude záležet na duši ("srdci") člověka. ()
Ach, jo. Chápu, že existují seriály jako Vyprávěj, kde jsou důležitější dobové rekvizity než postavy. Jenže vážně míněný film, který chce něco sdělit, se stejnou metodou napsat a natočit nedá. Tam by výprava a rekvizity tvořily pozadí, nikoli byly cpány do centra vyprávění. Byla to doba, kde největší svině byly nejvíc nenápadné (jako tady Hana Ševčíková) a „normální“ bylo to, co tu předvádí Zdena Herfortová. Třeba o tom někdy někdo natočí něco lepšího... ()
Tvůrci se snažili postihnout dobová dilemata, kterým lidé čelili. Trochu jsem se ztrácel , která z těch mnoha linií je ta hlavní. A celkově se to na příběhu obyčejné sleje do takého celkového sdělení o této době, ani by se do toho tahala politika. Ukazovat tuto dobu na známém nedostatku záchodového papíru je trochu klišovité. Dnes mě s kamarádem a dvěma kamarádkami vyhnalo ze Staroměstského náměstí policejní komando, takže jsem měl ještě mnohem věrnější zážitek komunistické doby (demonstrace proti neschopné vládě poradil si s koronavirovou pandemíí - jsme druzí na světě v počtu nakažených a je zákaz pohybu mezi okresy, sportu , vycházení po 21 hodině apod.). ()
Scénář Lucie Konášové nezklamal. Zachycuje normalizaci zase trochu jinak. Charaktery postav jsou dobře vykresleny, navíc se opírají o přesvědčivé herectví. Překvapivě zareaguje postava Davida Prachaře po povýšení. Prolínání osobní a profesní roviny na pozadí politiky působí nenásilně, uvěřitelně. Dobová kulisa je na televizní film výborná (státní hymna na závěr vysílání, diskotéka s Kaťušou...), ale v závěru působili až moc aranžovaně pankáč v jednom pokoji a z televize křepčící Michal David v druhém pokoji. ()
Se špatným scénářem se dobrý film udělat nedá. Motivace postav tady funguje leda jako deus ex machina. Jejich jednání je tak nelogické, že se mění podle toho, jak zrovna scénáristka potřebovala postavit určitou scénu a pak mžikem v další scéně se už zas chovají naprosto jinak. Postavy navíc půsbí značně nepříjemně, až hystericky - to hlavně ženské. Vrchol je rodinný soud, závodní schůze a postava matky. ____ Nemůžu si pomoct, ale kdyby stranické schůze v sedmdesátých letech řešily, že ta a ta sestřička souloží s tím a tím doktorem a co z toho plyne (že by musela opustit pozici vrchní sestry? Ani omylem! I dneska by ji tím spíš získala, natož tehdy), tak by tím zabily tolik času, že by se pacienti museli obrátit pro pomoc k babám kořenářkám a zaříkávačům. /8. 1. 12./ ()
Jsem tak na rozpacích! Myslím si, že i televizní film jde dělat trochu jinak, což můžeme vidět například u Jiřího Stracha. Z druhé strany, ten příběh za to stál a upřímně herecké výkony byly částečně pěkným zpestřením. Tak dobrá, bereme to střední cestou. ()
Škoda, že vnitřní hloubka, jež provází katarzi příběhu, není přítomna po celou dobu stopáže. 65% ()
Solidní příběh, sice málo uvěřitelný, ale velmi působivý vývoj vztahů a naprosto dokonalý závěr s pánví od vajec. Mňam! ()
Příběh, který působivě přibližuje hnusnou a dusivou atmosféru doby, kdy pipinoidní jízlivé soudružky a slizcí zlí soudruzi strkali frňák do cizích životů a kontrolovali normálnost všeho a všech. Úplně se mi z té představy zvedl kufr. Díkybohu, že žiji dnes. ()
Doufám, že tuhle dobu už nebude muset nikdo z nás nikdy zažívat a že jsme se z toho všichni dostatečně poučili. Hana Ševčíková byla výborná. Zahrála takovou bezcharakterní a bezpáteřní mrchu, která se hned tak nevidí. Při jejím slizkém úsměvu se mi začala otvírat kudla v kapse. Klidně se vsadím, že by po revoluci tahle osoba převlékla kabát a dělala, že je ta nejčistčí bytost na světě a že vlastně ona za nic nemohla, že ji jenom semlela doba. Marty máma taky stála za to. Když se to vezme kolem a kolem, tak tady byli všichni pokřivení dobou a proto bylo jejich chování a konání přesně takové, takže název filmu je naprosto přesný a vystihující. ()
Ano, takhle jsme, Mařenko, tehdy žili... 1) Věrohodně působící příběh ukazuje, že peklo si děláme navzájem bez ohledu na společenský režim. Nelze ovšem nedodat, že některé režimy dávají těm zmetkům více prostoru, než jiné. 2) Dobově velmi trefené postavy pomalu procitající vrchní sestry (43letá Nela Boudová), sekretářky Vlasty (výborná 40letá Hana Ševčíková), Martiny matky (skvěle na nervy jdoucí 65letá Zdena Herfortová), homosexuálního lékaře (51letý David Prachař), odcházejícího rezignovaného primáře (74letý Jan Kačer), přes mrtvoly jdoucího kariéristy (44letý Pavel Nečas) a dalších padnou do dusné atmosféry nemocnice jako ulité. Připomínají pamětníkům, s čím jsme se tehdy natolik sžili, že jsme to už místy ani nevnímali. 3) No a na igiho B (hodnotil odpad). se nezlobte, on už je takový:) ()
Neočekávala jsem nic. Pokud něco, tak asi nějaký podivný průměrný film. O to větší bylo moje překvapení. Nejdřív jsem si "nahodila" tři hvězdičky, protože mě docela dráždila hudba; sem tam jsem si přišla jako v Paříži na starém kolotoči, sem tam úplně jinde... jen ne v dění filmu. Ale pak mně film umožnil ponořit se a rázem z toho vypluly hvězdičky čtyři. Pro mne každopádně nadprůměr. Působící snímek bez zbytečných prvoplánovitě půsovivých scén. Flashbacky by asi mohly vypadat trochu jinak, nicnémě výborné herecké výkony a celkem slušný příběh to všechno dohání. Především tedy ty herecké výkony. Myslím, že všichni zúčastnění mají můj obdiv. Hmmm... a tu televizi, co tam hrála také docela důležitou roli, tu jsme doma měli až do devadesátých let, musím se jít zeptat, z kterého roku ona holka vlastně byla. ()
Reklama