Režie:
Yves RobertScénář:
Yves RobertKamera:
René MathelinHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Philippe Noiret, Françoise Brion, Marlène Jobert, Paul Le Person, Tsilla Chelton, Pierre Richard, Jean Carmet, Pierre Maguelon, Bernard Charlan (více)Obsahy(1)
Alexandre (Philippe Noiret), mladý a čestný farmář, který žije pod jhem své autoritativní ženy, pracuje po celé dny na poli. Jeho jediným odreagováním je počítání ptáků a hraní na trubku v místním klubu. Ale i to mu žena zakáže a poroučí mu, aby pracoval i o víkendu. Když manželka umírá na následky autonehody, začínají pro Alexandra prázdniny. Přerušuje práci a několik měsíců odpočívá. Když sousedé vidí, jak si Alexander užívá, začínají na jeho nový životní styl žárlit. V tom čase ale do města přijíždí opuštěná krasavice Agatha (Marlène Jobert), která má pracovat v místním obchodě. Agatha velmi rychle začíná po Alexandrovi pokukovat, s jeho ohromným statkem je rozhodně zajímavá partie. (Snorlax)
(více)Recenze (13)
Zdařilý scénář se rozplývá v nezáživném zpracování, občas se zadaří estetický nebo roztomilý pohled kameře, ale to je asi tak vše. Noiret je v roli muže odmítnuvšího každodenní dřinu příjemný. Je to taková milá pohádka z vesnického prostředí. Nejlepší na snímku zůstává Cosmova hudba. Dvakrát ve filmu jukne mladičký Pierre Richard, což je na celém snímku zřejmě nejzajímavější. ()
Jak už u Yves Roberta bývá zvykem, jedná o se o originální a milý příběh. Není to přímo řachanda a hlavně po úvodním antréé nám spinká nejen hlavní hrdina, ale i tempo, ale pak se film nadechne do takové pohodově příjemné nálady a oslavuje mužskou svobodu a smysl pro fajnový nestresový život a já si u chlazeného láhváčka vysloveně lebedil a ten konec ? Zachoval bych se úplně stejně, ale úplně jako hlavní hrdina. Hudba Vladimíra Cosmy zase oáza pohody a pozivitvní nálady. ()
Další, tentorkáte kritiky sesutá komedie a opět.spolupráce Noireta s Robertem... Přesto hezké, vyvedené, malebné. ()
„Dívali jste už někdy na květ zespodu?“ Šťastný Alexander je mojí srdcovkou už od prvního zahlédnutí. Ale i když to vezmu objektivně, Yves Robert tady za mě natočil jeden z nejlepších zahraničních snímků v kategorii poetické komedie, jaké jsem viděl... Vesnice, velký statek, krásná příroda v okolí a pan Alexander se svým milovaným pejskem a svéráznými představami o životě. Kolem něj svět, který se proti němu bouří, závidí, pohrdá nebo naopak nachází inspiraci. Lehká zamýšlení nad životem a nad svobodou dodávají tomuto dílku i silný filosofický rámec, jenž se ale dokáže brát s obrovským nadhledem. Od počátku jsem si tento film nesmírně užíval a jen si říkal, aby ve vysoce nastavené laťce vydržel až do vzdáleného konce. A on bez výraznějších hluchých míst nejen vydržel, ale došel po šťastně zvoleném směru i k velmi chytré pointě a pěknému závěru. Robert spolu s kameramanem vykouzlil celou řadu pestrobarevných záběrů z francouzského venkova, které vytvářejí přímo pastvu pro oči, v rámci provedení svého autorského příběhu vyladil nespočet drobných gagů ve znamení moderní grotesky a v pozadí skvěle využil i zkušenosti z práce s dětmi z předchozích filmů. Krásně natočený filmový klenot na poli svého žánru neodmyselně doprovází neodolatelný komediální výkon Philippa Noireta, ale také pěkné hudební motivy a skutečně příjemná, neškodná dávka optimismu, který zde pohladí a ještě nějaký čas po skončení ve vás snad i zůstane. 100% (Moje titulky k filmu naleznete ZDE.) ()
Blahoslavený Alexander je vo veľa ohľadoch mimoriadne kvalitným, filmovým dielom, a to zjavne po všetkých nadštandardných stránkach, aké si snáď (ne)dokážeme ani sami predstaviť, a to menovite v prvom rade od hereckej, ďalej cez obsahovú, estetickú a strihovú, až vari konečne i po scénografickú, kostýmovú, hudobnú, a k tomu i akustickú, skrátka, čo sa týka tohto mnohovrstvového, autorovho počinu, tak zväčša prevládala totálne absolútna spokojnosť, až tomu miestami normálne ani plne nerozumiem, čo všetko sa v tomto vydarenom počine vskutku skrývalo...? ...V podstate ale čo by to vlastne bolo bez priamej účasti tejto titulnej postavy - ťažko pracujúceho farmára Alexandra Gartempea v priam majstrovskom stvárnení Philippeom Noiretom, ktorého excelentný, herecký prejav, je minimálne v takých 75-80% , hlavným strojcom celkovej fascinácie filmom, ako takým, ktorý doslova celý na ňom stojí, a zároveň i (s)padá, alebo proste celá filmová atmosféra, je výhradne postavená na protagonistovom, momentálnom, psychickom rozpoložení, podľa čoho sa následne správajú i ostatné, vedľajšie postavy, a to ani nehovoriac, čo ešte nastane so samotným príchodom „najlepšieho priateľa človeka” (tak práve odvtedy som si začínal túto jazdu i neuveriteľne užívať), čo už totižto uvidíte v úvodných titulkoch, podfarbených zvukomalebnou piesňou v podaní francúzskej speváčky Isabelly Aubretovej, čím som sa fantastickým spôsobom naladil na nadchádzajúce dianie, plné nepredvídateľných situácií. • Nech sa páči, stačí iba „lusknúť prstami”, a tým sa zrazu hneď ocitnete v úžasnom prostredí, plnom dokorán otvorených, úprimných ľudí. • V jednom momente, čo sa týka hlavného hrdinu, som si ihneď spomenul na jednu, legendárnu scénu s mojim obľúbeným hercom/komikom, alias Busterom Keatonom, čím mu režisér Yves Robert, vzdával akúsi poctu. V tomto prípade sa to začínalo v presnom čase o 50. minúte a 46. sekunde, samozrejme v trochu miernejšom vydaní. PS: Prvá významná úloha pre začínajúceho Pierreho Richarda, ktorý ňou na seba výrazne upozornil. ()
Začátek s dominantní ženou sliboval větší zábavu, střední část s líně se povalujícím Alexandrem se mi dost táhla, poté, co přišla na scénu Jobertové Agatha,to zase začalo mít nějakou šťávu, ale ne na dlouho. Začínajícího Piierra Richarda jsem vnímala jako příjemné osvěžení. ()
Tento snímek má několik nepřehlédnutelných předností, tou první je výtečný Philippe Noiret, jeho postava si diváka získá okamžitě, stačilo první lusknutí prstů jeho tyranské manželky a už mě měl.. Druhou předností je omamná vizuální stránka, příjemná kamera v krásné přírodě působí místy až kouzelným dojmem.. Pochválit bych ještě chtěla neotřelý příběh s moc pěkným koncem a půvabnou hudbu Vladimira Cosmy, tedy u mě filmová spokojenost a úsměv na rtech.. Poděkování kolegovi Willy Kufalt za titulky.. ()
KLIDEK, MÁME ČAS. NENÍ KAM SPĚCHAT. PODÍVEJ SE, BĚHAJÍ PO POLI CELÝ DEN. PROBOHA, PROČ? Takto se ústřední hrdina Alexandr spokojeně ležící v poli vysmívá lidem, křeří se pořád za něčím ženou, jedinnou hodnotou je pro ně práce a neumí si pořádně užívat života. Naštěstí to o panu Alexandrovi v milém podání přesného Phillipa Noireta neplátí. Ten (jak již vyplývá z názvu filmu) umí být šťasťný. Když se teda usmíval na pohřbu ženy (byť ho opravdu vykořišťovala) připadalo mi to přes čáru, ale pak se mi ten jeho nápad nahradit několikaletou dřinu dlouhým spaním v posteli docela zamlouval stejně jako celá tu sérii epizod, kterou to přineslo, kdy se zoufalí ostatní vesničané snažili dostat Alexandra v postele. V roli jednoho z nich si nelze nevšimnout ani začínajícího Pierra Richarda. Celkově moc milý kousek, který krom humoru, zajímavých nenásilných svérazných myšlenek a velké dávky optimismu nabizí i pěknou poetickou stylizaci francouzskeho venkova a celkově se mi na něj určitě dívalo moc pěkně, ba rovnou krásné. Snad jen jednou mě režisér a scénárista Yves Robert v jedné osobě trochu naštval a to když vypadalo, že pohodový Alexandr konečně najde někoho sobě rovného i v ženském pohlaví v podobě krasné Marlene Jobert (Pozor Spolier!) a ono se ukázalo, že i té jde jen o ty hektary (Konec Spoileru!). Ale tak hold si pan Alexandr zbytek života neužil po boku ženy, co občas usína i při mluvení, ale po boku svého věrného psíka kráčejíc do dalšího šťastného žití. A já jsem při sledování poetického Šťastného Alexandra byl určitě taky velmi šťastný. ()
Zaujimavy scenar je dost utopeny v rutinnej rezii. Skoda, ze od strednej casti filmu som uz vedel, ak oto dopadne. Pan Cernyet na urovni, dialogy jakz takz. Preco davam lahky nadpriemer je vyborna hudba a mihol sa tu mlady zacinajuci Kamen Richard /Roztrzity, Otec a Otec/ : 70 % ()
Za první polovinu bych dal zfleku a bez váhání plný počet, protože tam mi to přišlo naprosto dokonalé - jak humorem, tak poetikou a celkovým příběhem. Fakt už jsem si myslel, že tohle bude naprosto přesně pro mě včetně toho poselství, jenže Robert ho pak v druhé polovině celé vyhnal do extrému a neměl jsem pocit, že zrovna záměrně. Alexandr dlouhou dobu svého života jenom makal, nebavil se, neodpočíval a dělal přesně to, co mu jeho manželka říkala. Dokonce ani vzpoura nepomohla. A když jeho manželka umřela, tak se vykašlal úplně na všechno, několik měsíců jenom ležel v posteli, nehnul se z místa a pro jídlo mu chodil pes. A tenhle jeho způsob života oslovil hromadu lidí a ti pak to nicnedělání začali provozovat taky. Přitom kdyby to takhle udělali všichni, celý svět, tak za chvíli naprosto přestane fungovat civilizace. V téhle části mi ten film svým poselstvím přišel dost zcestným a jak už jsem psal, neměl jsem pocit, že by to byl úplně záměr. Ono by to atmosféře své doby asi i odpovídalo, každopádně závěr moje dojmy dost zachránil, protože tam už Alexandr lepší možnost neměl a rozhodl se skutečně dobře. V tom závěru jsem s ním i hodně soucítil, protože takový tulácký život bych si chtěl aspoň na chvíli vyzkoušet taky. Každopádně po celý film jsem se dobře bavil a fakt hodně se mi líbila kamera, protože z těch záběrů přírody a polí dostala skutečně maximum, což je pro mě jenom další plus. Vůbec si tedy neztotožňuji s názorem, že by to bylo zpracované rutinně, sám si myslím pravý opak. Každopádně nakonec jsem hodně spokojený, i přes tu třetí čtvrtinu, kde mě ta naivita celkem vytáčela. A zazní tu i pár velmi chytrých vět - "Už jste někdy viděli květ zespodu?" 4* ()
Co je vlastně cílem života? Makat celou dobu jako kretén, hromadit peníze a hnát se za něčím co nám v rakvi bude stejně houby platné? Anebo chodit na ryby, odpočívat, hrát kulečník, dobře jíst a spát? Alexandr si zkusil obijí a to užívání života je pro něj nakonec tou vyvolenou cestou. Ale jeho spoluobčanům žijícím v obci se to nelíbí. Podlamuje to morálku a kult dřiny a odříkání dostává povážlivé trhliny. Občané se spojí a snaží se Alexandra dostat znovu do zápřahu, aby si sami nepřipadali jako blbci co jen makaj. Agatha je krásná a schopná dívka, která ví co chce a tak Alexandra chytí do svých sítí. Svoboda je ale nade vše. Je to pohodový film, který v divákovi zanechá fajn pocit a taky trochu pochybnost. Zahodit flintu do žita a Carpe Diem!!! 75% ()
Zábavný, pohodový film s inteligentní nadsázkou a příjemným Noiretem. ()
Reklama