Režie:
Tobias LindholmScénář:
Tobias LindholmKamera:
Magnus Nordenhof JønckHudba:
Hildur GuðnadóttirHrají:
Pilou Asbæk, Søren Malling, Dar Salim, Roland Møller, Gary Skjoldmose Porter, Amalie Ihle Alstrup, Linda Laursen, Jacob Lentz, Ole Dupont, Lise Nørskov (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Realisticky vyprávěný příběh mužské posádky nákladní lodi, kterou přepadnou somálští piráti v Indickém oceánu. Životy jednotlivých členů posádky se náhle ocitají v rukách Somálců a stávají se jen předmětem nelítostného vyjednávání pirátů s vládou, sídlící v Kodani. Snímek se vyznačuje dokumentaristickou estetikou a klaustrofobně budovanou atmosférou strachu a zvyšujícího se napětí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (164)
Není to špatné, ale nefunguje to jako film, spíše nějaký druh zfilmovaného dokumentu podle někým mimo firmu zprostředkovaných informací skutečné události. ~ 2,5* ~ PS: Oficiální text distributora je blábol. Piráti nejednají s vládou v Kodani, ale se zástupci vedení společnosti, které patří loď a pro kterou pracuje posádka. ()
Autentické, civilné, dobre zahrané. Ale chýbajú tomu dramatickejšie momenty, a niektoré scény to zbytočne spomaľujú, zatiaľ čo iné celkovému kontextu príbehu chýbajú. O kuchárovej rodine sme sa mohli dozvedieť viacej, a hlavne: CEO mal riešiť výšku výkupného tiež s akcionármi, keď už boli natoľko iniciatívni, že ho kvôli zdĺhavému vyjednávaniu chceli vymeniť. Uvidíme, čo vymyslí Greengrass s Hanksom na palube. ()
Mistrovsky vyprávěný civilní drama o únosu posádky lodi vychrtlíkama. Celé napětí a dramatično je naroubováno na dvě postavy, uneseného kuchaře na lodi a majitele burzovní firmy. (prosím opravte si v obsahu, že piráti vyjednávají z vládou, to vůbec není pravda ). Díky těmto hlavním postávám, sledujeme prostřednictvím kuchaře vývoj situace na unesené lodi, kde se během únosu postupně velmi proměňují vztahy mezi únoscema a unesenýma a prostřednictvím majitele firmy, pod kterou spadá i unesená loď jsme svědky dramatického vyjednávání o výkupném. Díky tomuto pojetí se napětí násobí dvěma a přiznávám, že s přibývajícím časem jsem nedokázal odhadnout ani ň. Geniální scénař, podporují výborný herecký výkony. A tak zatímco piráti v somálských vodách unášejí posádky lodí s cílem získání výkupného, tak Tobias Lindholm unáší v kinosálech diváky s cílem udržet je v napětí do poslední možný minuty, což se mu v tomhle případě zadařilo na výbornou. ()
Paul Greengrass je u Kapitána Phillipse hodně autentický, ale pořád je ten vliv Hollywoodu strašně znát. Únos je totiž v rámci autenticity o něčem úplně jiném a to především díky skandinávskému přístupu k vážným tématům. Film vlastně nijak nebuduje atmosféru ani děj. Vše nastaví v prvních minutách a pak už jenom počítá dny, kdy je velká rybářská loď unesena somálskými piráty a Vy jakožto nezávislý pozorovatel sledujete dění jak na lodi, tak u kulatého stolu, kde majitelé firmy bádají, kolik by jim mohli dát peněz, aby rybáře propustili zpět k rodinám. A nevím, co pro mě bylo horší. Nervy jsem měl z obojího. Ve výsledku jsem hodně dumal, proč nedát pět hvězd, a nakonec možná proto, že filmu chybí trošku víc emocí. Vše je hrozně chladné, včetně samotných podnikatelů a především samotného závěru. Film ale věcně ukazuje rozdíly mezi oligarchy a námi, běžnými smrtelníky. A pak ať mi někdo vysvětluje, že je na tomto světě něco správně… ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $414,437║Tržby Celosvetovo $2,682,000▐ civilne podaná dráma, bez prikrášľovania, ktorá témou zaujme ale zas patrične nenadchne ako by mala, takže len priemer /60%/ ()
Dobrý příběh je konstrukce, opravdu dobrý příběh je ten, kde si konstrukci neuvědomujete. Parafráze režijního scenáristického kréda Tobiase Lindholma naprosto vystihuje Únos. Záleží, co vnímáte jako dramatické - pokud scény s kroužícími čluny, střelbu a potyčky, logicky vás tenhle procedurálně laděný snímek zklame. Pokud dovedete docenit minuciózně vystavěný (a přitom přirozeně působící) děj, dokonale odpozorované situace a opět výtečně obsazené civilní postavy (Roland Møller se dostává na můj top severských bestií), je tenhle film správnou adresou. Je na něm cítit, že byl natáčený přímo v daném prostředí, že režisér spolupracoval s lidmi, kteří podobný problém zrovna řešili a především, že Lindholm je nezvykle chytrý filmař. Nic nepodsouvá, nikoho neodsuzuje, studuje a předestírá. Už ani nevím, kdy jsem byl tak napjatý, co vyleze z faxu. Asi nikdy. Společně se seriálem Borgen ultimátní ukázka schopnosti Dánů "čelit" geopolitické realitě. ()
Strhující procedurální drama, seversky odtažitá a nezaujatá filmová rekonstrukce únosu dánské nákladní lodě somálskými piráty. Narozdíl od neméně skvělého a strhujícího Kapitána Phillipse je to drama deheroizované a civilněji exponované. Tobias Lindholm je Pan Filmař! ()
Mladý Tobias Lindholm se za posledních pár let stal velkým zvířetem dánského filmu, píše scénáře k posledním Vinterbergovým filmům, které oceňují diváci i kritici a do toho si točí vlastní menší autorské "cinema verité" projekty na hranici dokumentarismu, které z jasných důvodů (viz zdeší jednohvězdičkový komentář) už divácky tolik vděčné nejsou, ale na festivalech se jim vede taky dobře. Vlastně více než dobře. Kapringen je nejlepší dánský film roku 2012 podle výročních cen dánské filmové akademie. -- Ta vyjednávací psychologie velké korporace s piráty je okouzlující. ()
,,…ALE MĚLI BYSTE VĚDĚT, ŽE UDĚLÁME VŠE, ABYCHOM DOSTALI NAŠÍ POSÁDKU DOMŮ, JAK RYCHLE TO JEN BUDE MOŽNÉ.“… /// Zdokumentovaná historie jednoho únosu. Není třeba ukazovat, kterak loď byla přepadena. Cílem tohohle filmu není ohromit akcí nebo snad hrdinstvím. Jde mu o to, tak nějak rozumně ukázat všem, co a jak se kde (zřejmě?) vodehrává. Větší pozornost nakonec získává strategie vyjednávání, protože – nebudem si chlapci nic nalhávat – voni ti kluci vopálení nejsou žádní Ajnštajni. I proto celkem stačí, aby správnou atmosféru na lodi dokázal udělat vychrtlík s nábojem v nábojový komoře. Je to spíš takový drama dvou chlápků, kterým jde o životy. Jen každýmu trochu jinak. Fajn příběh, ale 4* nedám. A ne proto, že bych chtěl někomu radit, jak se má chovat, když se potká s cigošema z NVCG. Těch chytrejch je tady už dost. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chystám se se starou vyrazit do Indickýho oceánu. (Lodí vole! Starou lodí…) 2.) Zajímá mě, kde se Somálci učej anglicky. 3.) Thx za titule ,,Bac“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Snad nejhorší Severský Thriller, který kdy vznikl! Loď byla přepadena Somálci,kteří vyžadovali výkupné za lidi na nákladní Lodi. Mohlo to být fajn, ale bohužél horší provedení únosu jsem ještě neviděl! Všichni tam měli skvělé společenské vztahy, únosci s unesenými chlastali, hráli karty, lovili ryby, oslavovali něčí Narozeniny.. Scénař byl napsán 5 letým děckem, bez štípky zábavy, atmosféry, žádné napětí, krev, akce vůbec NIC! Je to spíše Politické, ukecané, nudné drama, ve kterém se střídaly 3 jazyky, z něhož byl přeložen jen JEDEN! Doporučuji pouze ožralcům, lidem pod vlivem drog, kojencům,seniorům ... ()
Porovnání "Únosu" s novým projektem Toma Hankse "Kapitán Phillips" dává názorný doklad rozdílnosti přístupů mezi americkou a dánskou produkcí, a to nejen v úrovni kinematografie, ale také televizní seriálové tvorby. Americký zábavní průmysl se v prvé řadě zaměřuje na příběhy, které mají potenciál pro zpracování do efektní podívané, která bude divákům konstantně nabízet okamžitě se aktivizující podněty. Dánové se naopak soustředí na průběžné budování dramatu, kde využívají divácké vědomí kontextu sekvencí a efektnost stupňují prostřednictvím trvání oněch sekvencí. Reálné drama posádky nákladní lodi unesené piráty, které trvalo přes čtyři měsíce je přesně ideálním materiálem pro popsaný způsob vyprávění a dramaturgie. Někdo by řekl, že se většinu filmu nic neděje, ale právě trvání patové situace je zásadním elementem tohoto vyprávění, kterým si film pečlivě připravuje půdu, aby mohl diváky ve finále naprosto zdecimovat. ()
Dánský film, který mě opět potěšil, protože se tolik liší od jiných filmů s podobnou tématikou. Rozhodně jsem nečekala tak dokonalé zpracování, kde budu celou dobu napnutá a přitom se celé vyjednávání linulo v duchu, který mě téměř zaskočil. Zcela souhlasím s komentářem uživatele Marigold. ()
Vynikající záležitost. Tobias Lindholm prostě umí, a to jak na režisérské židli, tak u stolu jako scenárista. // Až dokumentaristický přístup posouvá tohle drama někam hodně daleko. 100%. ()
"Čas má hodnotu na západě. Pro ně neznamená nic." Ještě dříve, než se svým příspěvkem na téma somálská piraterie vpluje do kin Captain Phillips Paula Greengrasse, zakotvilo v nich dánské drama Únos. Jen co jsem se o tomto filmu dozvěděl, zvědavost mě ovládla. Jednak proto, že severské filmy obecně bývají vrcholně kvalitní co do popisu lidské psychiky a syrovosti, jednak proto, abych si mohl oba filmy porovnat (přičemž očekávám, že sotvaco s tak podobným základem bude tak rozdílné jako tyto dva filmy) a jednak proto, že za Únosem stojí Tobias Lindholm, autor scénáře k jinému nedávnému dánskému majstrštyku Hon. A po shlédnutí tohoto jeho díla jeho jméno začínám stavět na roveň svých nejoblíbenějších filmových tvůrců. Tady naprosto nejde o dynamickou akci, osvobozování, útěky a podobně (čehož si asi užijeme v americkém podání). Naopak středobodem filmu jsou záležitosti jako jednání pod psychickým tlakem, odpovědnost za cizí život, stupňování stresu a vůbec realistické podání situace s perfektně vystavěnými syrovými scénami, kdy i silnému a veskrze sympatickému řediteli dopravní společnosti nakonec ujedou nervy navzdory varování svého poradce. O poradci je ostatně dobře se zmínit (ředitele a kuchaře logicky zmiňuje kdekdo). Ten totiž do filmu vnáší ten naprosto realistický pohled na problematiku vyjednávání s někým, kdo má naprosto jiné vidění světa a komu není možno snadno kývnout na první požadavek (a vlastně ani na druhý a na třetí). "Nesmíte do toho dávat emoce," říká poradce a o několik scén dále se jasně ukáže, proč to říkal. Stejně tak je perfektní dialog při výměně faxů: "To dokazuje, že kuchař je naživu. - Ne, to dokazuje, že fax funguje." Film je výborný, se syrovou a dusnou atmosférou, výbornými výkony a působí až neuvěřitelně chlapsky ve smyslu souboj osobností. Jasné maximální hodnocení. P. S. Nemohl jsem při sledování nevzpomenout na film Kandagar, který je podobný, ale přecejen sází kromě psychického dusna i na (vydařené) vizuální hrátky a akci. ()
Srovnání s Greengrassovým Kapitánem Phillipsem se přímo nabízí a ukazuje zásadní rozdíl mezi americkým a evropským pojetím žánru dramatu. V americkém zpracování látky jde o sázku na silnou individualitu, na špičkového profesionála, který svádí heroický souboj se zlem a může se přitom v nouzi spolehnout na vojenskou sílu a výjimečné postavení své vlasti - v době natáčení bylo obojí ještě nezpochybnitelné. Dánská verze je skromnější a představuje po všech stránkách protipól. Je to civilní, neokázalá záležitost, kde rozhodující roli nehrají zbraně, ale pevné nervy při nekonečném vyjednávání a faktor (vlekoucího se) času. V Únosu nehledejte žádné oblíbené thrillerové nebo dokonce akční prvky, tady jde o navození autenticity a zobrazení psychického rozpoložení zajatých námořníků. Herecké výkony jsou přesvědčivé, ale podřízené představě pomale plynoucího procedurálního dramatu. Nejde o nudný film, ale pokud divák upřednostňuje zábavu, Kapitán Phillips pro něj bude uspokojivější volbou. Celkový dojem: 80 %. ()
Už Bojem a Honem (spoluscenárista) Lindholm prokázal potenciál. A Únos mi to jen potvrdil. V Dánsku dobře situovaný, distingovaný profesionální vyjednavač kontraktů, jehož ovšem tentokrát čeká vyjednávání týkající se nejen peněz, a na druhé straně světa obyčejný kuchař těšící se na návrat domů, na který ale nemusí dojít…Úvodní přepadení možná působí chaoticky, zároveň však velmi autenticky. Únosci začnou vyvíjet pomalu sílící psychologický nátlak a vyjednávači v Dánsku jsou neustále na tenkém ledě. Dochází ke střetu 2 odlišných světů, z nichž se divák dokáže naladit na oba. Navíc, vše působí civilně a uvěřitelně, není tu prostor na falešné hrdinství (žádná tupá „hollywoodština“ s heroickou posádkou, která ozbrojené věznitele s klidem vyřídí). Dobře to demonstruje i nesmyslná ztráta, jež připomene, jak hloupé je někdy lpět na věcech. Následující emocionální dopad je pak silný, protože i po skončení v divákovi zůstává pachuť zmaru a ztráty. Pomalejší tempo a komornější atmosféra jsou jen ku prospěchu, dávám slabší plný počet. ()
Chutná dánská krmě, které je trochu na škodu tempová jednotvárnost. Ta prostě musí nefestivalového diváka nudit. ()
Veľmi vďačný (sme svedkami viacerých projektov súčasne), no spracovaním náročný námet. Filmári však pri dôraze na realistickosť príbehu a na takmer až dokumentaristický nádych filmu zabudli, že sa treba venovať aj kontaktu s divákom. Postavy síce boli charakterovo vykreslené pomerne presvedčivo a presne, ale prenesenie z plátna na diváka bolo chladné a bez emócií, z čoho pramenila aj moja ignorancia v závere, kedy som mal pocit, že režisér by aj chcel zatlačiť na pílku, ale už som mu to akosi nezožral. Samozrejme, že snaha o vymknutie sa z klasickej šablóny rukojemníckej drámy bola jasná, ale absencia poriadnej atmosféry je u mňa netolerantovateľná. Tempo filmu si ale drží dobrý spád, herci presvedčiví, režisérsky stabilné a celkovo obstojné. 70%. ()
Scénář naplánovaný do posledního detailu úplně přesně jako průběh vyjednávání. Ale i při něm se může leccos lehce zvrtnout.. ()
Žádná ostrá střelba, žádná srdceryvná hudba, žádné laciné emoce. I když paradoxně bych si něco podobného krapet přál. Ale postupně. O rok mladší Kapitán Phillips přinesl obyčejného padesátníka, s brýlemi, manželkou, dětmi a náročnou robotou. Tom Hanks tehdy nákladní lodi kroužící u Afriky šéfoval, Mikkel somálské piráty nedobrovolně pozná coby lodní kuchař. Vše se obejde bez přepadení lodi, bez napínavého nahánění po palubě, bez nějakého třaskavého závěru. Sází na nepřímý konflikt dvou charakterů: právě kuchaře a šéfa společnosti, které loď patří. Sledujeme tak vyjednávání mezi únosci (s přimlouváním právě člena posádky, který s kolegy přežívá v nevábných podmínkách) a korporátními kravaťáky, kteří sedí doma v Dánsku v klimatizované kanceláři. Strach o život námořníků roste, týdny ovšem rychle běží. Zatímco tým okolo Toma Hankse solidně šponoval nervy, režisér a scenárista v jedné osobě Tobias Lindholm „jen“ extrémně klade důraz na realističnost. Ruční kamerou, netlačením na pilu, civilními hereckými výkony. V obou dvou snímcích byly karty jasně rozdané, sázely na psychologickou hru a v obou tvůrci přichystali hutnou a klaustrofobní atmosféru. Ovšem Dánové prostě nezajeli pod kůži, tak to alespoň u mě je. A výsledek není tak intenzivní, jak mohl být. Navíc trpí určitou monotónností. Bohužel. ()
Reklama