Režie:
Jaco Van DormaelScénář:
Jaco Van DormaelKamera:
Walther Vanden EndeHudba:
Pierre van DormaelHrají:
Daniel Auteuil, Miou-Miou, Henri Garcin, Pascal Duquenne, Harry Cleven, Josse De Pauw, Christopher Granier-Deferre, Jean-Henri Compère, Dominic Gould (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Harry je bláznivý profesor. Utekla mu žena a on teď dělá všechno proto, aby zapoměl. Klidně se upřednáší k smrti a každý večer upadne z únavy do bezvědomí s nadějí, že zítra se třeba už nemusí probudit. Je to k zlosti, ale většinou nic nejde tak jednoduše, jak si naplánujeme. A tak Harry za sebou na každém kroku vláčí svou minulost. Jednoho deštivého dne ale potkal Georgese. Beznadějný případ, který nestojí za zmínku. Ale světe div se, tenhle odepsanec dal Harrymu pořádnou lekci, ve které se mluví něco o smyslu pro humor, pohodě a radosti ze života. (Bonton Home Video)
(více)Recenze (70)
Jedním slovem - Nádhera. Nemám rád filmy o postižených lidech ale tenhle to změnil. Klobouk dolů před režisérem i hlavním hrdinou postižným syndromem. ()
Zlatá Palma - výběr ()
║Rozpočet FRF 25miliónov║Tržby USA $416,401 ║Tržby Celosvetovo $33,031,984║ riadny poctivý zmysluplní úlet /60%/ ()
LFŠ 2008 OSMÝ DEN, druhotina Jaco van Dormaela, je přesně ten typ filmů, které nemám rád: okázale humanistické poselství v rámci schémat a klišé, za podpory hereckých výkonů strhávajících na sebe pozornost; jinými slovy - kýč, jemuž senzitivnější jedinci podlehnou, hrající si na umění. Nelze ovšem upřít promyšlenost stylu, kdy každý z ústřední dvojice má svůj způsob záběrování a barevného ladění, a "upřímnost" v případě obsazení Pascala Duquennea, herce opravdu trpícím Dawnovým syndromem. Problém je, že zatímco předchozí TOTO HRDINA měl ve svém středu nespolehlivou hlavní postavu, která si přizpůsobovala film pohledu svému a vyloženě si z diváků utahovala (přiznání ve 3/4 "tento příběh vám vypráví šílenec"), OSMÝ DEN je film, který si hlavního hrdinu přizpůsobuje obrazu svému a vytyčené myšlence o chladnosti a neuspokojivosti materiálního způsobu života, do kterého vpadne postižený, ale každý okamžik si užívající "geniální blázen". 6/10 ()
Není to zrovna šálek mého čaje (nebo spíš pralinky z mé bonboniéry), ale tím nechci odradit všechny milovníky romantických dojáčků. ()
A osmý den Bůh stvořil George.... ()
Le Huitième Jour má to štěstí, že jsem na něj narazila zaplavená všemožným trashem a úchylnými filmy. Vidět konečně něco tak obyčejného, uhlazeného a předvídatelného bylo přímo léčivé. V normálním stavu bych tu kýčovitost asi snášela hůř. Herecké výkony jsou každopádně ok. ()
Velmi příjemný snímek. Takové přátelství se může vyvinout jen v kritické situaci, ale je věčné a krásné. ()
Mnohokrát ohraná varianta na téma, jak mentálně postižení mohou obohatit život "normálním". K úplné zdařilosti chybí udržení vyprávění v jedné úrovni poetiky. Jsou chvíle, kdy se hraje zcela realisticky, a na to přijdou okamžiky, kdy se všechno vznese do roviny naprostého nereálna. Díky tomu jsem se nedokázal do příběhu zcela dostat, a pořád jsem ho prozoroval chladným pohledem zvenčí. ()
Velmi dojemný film o tom, jak mentálně postižený mladík naučil manažera mít rád svět a lidi v něm. Svého George by potřebovali snad všichni manažeři, co jich po světě chodí. ()
Nie, vážne nás nič myšlienkovo progresívne nečaká. Usadený, bohatý a nešťastný chlapík musí prejsť cestu k osvieteniu, k čomu mu dopomôže chlapík, ktorý podľa väčšinovej spoločnosti osvietený byť nemôže, ale vďaka svojej jednoduchšej povahe paradoxne je už odmalička. To, čo robí 8. deň sviežim dielkom, je snaha priblížiť divákovi svet očami Georgea, a toto stvárnenie je občas vyložene fajnšmekerské, dokonca ešte pár rokov pred omnoho slávnejšou Améliou. Navyše sa Dormael ani nesnaží zbytočne tlačiť na pílu, neždíma emócie vymačkávačom na ovocie, ukazuje aj utrpenie Georgea a jeho problematické chovanie a ani ten záver neponúka náhle obrátenie stránok k zázračnému riešeniu životnej situácie u oboch pánov. Skôr ide o to vnútorné precitnutie než vonkajšie faktory. ()
Nejako zvláštne to prešlo mimo mňa. Násilné tlačenie na city, nereálne situácie a veľmi premyslené a priehľadné ťahy scenára vo mne vzbudzovali skôr znechutenie ako obdiv, či súcit. Prenikavá čistota duše, pravdivosť, jednoduchosť, úprimnosť - čo je typické pre takto postihnutých, je podľa mňa v tomto prípade umelo deformované filmovými tvorcami. ()
Asi teďka budu tady za necitu, žánr road movie mám rád, ale tyhle sentimentální dojáčky o přátelství s psychicky postiženým člověkem mi začínají celkem lézt na nervy. Ne kvůli tématu, ale zpracování, jaké problém takového jedince a jeho života výrazně zkreslují a zjednodušují na vtipnou a dojemnou jízdu. Jaco van Dormaelovi patří poklona, že dokázal během natáčení pracovat s hercem, který Downovým syndromem přímo trpěl, bohužel o to víc bych očekával pořádně realistický dojem z filmu a přínosnější vklad v rámci práce s takovým tématem, stejně tak od autorského filmu belgického režiséra bych rád dostal cosi jiného, než sbírku navrstvených tradičních klišé tohoto typu filmů. To samotné vykreslení postiženého Georga jako toho nejúžasnějšího a nejinspirativnějšího člověka na světě, ohledně jehož problémového incidentu v obchodě s obuví má nám schválně ještě později dojít, že to bylo nic oproti tomu, co předvedl jeho „normální“ společník bývalé manželce, mi připadalo až nerealisticky přehnané a vykalkulované. Abych úplně nekřivdil kvalitám snímku, filmařská úroveň je velmi solidní, líbilo se mi více nápadů na fantaskní scény vysněného Georgova světa a tradičně skvělý výkon Daniela Auteuila posouvá moje hodnocení k pevným 3 hvězdičkám. [65%] ()
Napíšem asi E - Mail, Belgičanovi, Jacovi van Dormaelovi, aby nakrúcal trochu častejšie, a nie raz, trebárs za 5 - 6 rokov, lebo je to veľká škoda, takto mrhať potenciálom, všetky jeho snímky, ktoré som videl, sú maximálne strhujúce, za 5 hviezdičiek, a mám dojem, že dvojica pozoruhodných hercov ( pričom jeden z nich, je hendikepovaný ) - Auteuil s Pascalom Duquenneom, predvádzajú tak prekrásne emocionálne herecké výkony, že pochybujem, že im môže niekto konkurovať v 90. rokoch vo francúzskom filme, réžia Dormaela, je fascinujúca, neuveriteľné, čo dokáže tento človek predostrieť na stôl na poli dvoch filmových hodín, kde sa toho udeje toľko, že by som chcel, aby to ešte neskončilo. Slzné kanáliky mi pracovali na plné obrátky, to sa nestáva často. Zbytočnosť rozvádzať dej snímku, to treba skrátka a jednoducho, vidieť, ale podotýkam, že J-E-D-I-N-E v pôvodnom znení, dabing by zrejme pokazil výsledný dojem !!! ()
Zajímavé, poutavé a ne příliš veselé, možná až depresivní drama o setkání a následném přátelství dvou mužů z nichž jeden přemýšlí o sebevraždě z důvodu manželských problémů a druhý je postižený Dawnovou chorobou. Film je založený převážně na výkonech obou hlavních představitelů, kterým není co vytknout (opravdu postižený Pascal Duquenne s přehledem přehrává i zkušeného Auteuila) ale film se kvůli nepřítomnosti pevného příběhu, zbytečně vleče a pomalá režie rychlosti také moc nepřidá. Rozhodně to není francouzský "Rain Man" ale zajímavý film určitě. ()
Naprosto šílený film a asi jediný film, u kterého jsem plakal jako ta želva. Neskutečně dojemný a zároveň hřejivý film...to se jen tak opravdu nevidí - čístých *****. Upozorňuji, že film se musí vidět v originálním znění, jinak to nemá cenu. ()
Mala som pocit, že v tomto jednom snímku sa toho zmiešalo príliš veľa a vznikol z toho taký trochu guláš. Nevadí, pointa bola pekná a aj malá eko agitka sa tam nenápadne mihla. Jediné prečo musím ubrať bod je zrazenie psíka hneď na začiatku filmu. Takýmito zábermi ma bombarduje každý druhý horor, takže som vážne sklamaná ak už sa bez nich neobíde ani dráma. ()
Tohle téma, dvojice naprosto psychicky odlišných lidí, kteří se zpočátku vůbec nechápou, je velice atraktivní. Skýtá nepřeberné množství nápadů a v dobrých rukou to musí snad vždy dopadnout dobře. Konec konců tu máme Rain Mana a loňské Intouchables, takže je vidět kvalitativní stránka námětu. Osmý den není vyjímkou! Až na pár scén v druhé polovině filmu, které celý film a pouto mezi ústřední dvojkou trošku degradují svojí nereálností a nadsazeností, je to velmi pěkný, příjemný a lidsky úsměvný film. Hlavně díky parádnímu a velice sympatickému Pascalovi to působí velmi upřímě a skutečně. Moc dobré, a i přes veškeré dění a délku stopáže z toho mám pozitivní pocity a George jsem si přímo zamiloval. Osmý den bůh stvořil George. ()
Tak trochu jiny Rain man. Chlapik je prepracovany, ma zvraceny hodnotovy zebricek a do toho vseho se mu do zivota priplete handikapovany Georges a vydaji se spolu na zivotne dulezitou road-movie. Gorges ma moc rad cokoladu a svoji maminku, Harry miluje sve deti a manzelku. Oba pri sve spolecne ceste zjistuji, ze nemuzou mit vsechno. Skvele jsou zejmena Georgeovy fantazie (napr. ta, ktera zacina malou myskou), kterou jsou ohromne silne a zaroven Georgovy ukazuji svym zpusobem skutecny svet. Nakonec bych rada jeste zminila zcela neuveritelne finale (hlavne mongolska scena a pout a uplne finalni scena s Georgesem). Zkratka Le Hutieme jour si me ziskal a nemaly podil na tom ma i Daniel Auteil. ()
Pan manažer potkal svého světlonoše a ten mu změnil jeho stereotypní život a ukázal cestu. Harry setkání s tak čistou duší, jako byl George, potřeboval, aby mohl konečně otevřít oči. Velmi příjemný a citlivě natočený snímek. Ani mi nepřišlo, že je tak dlouhý. Ponořila jsem se do něj a nechala se jím pohltit. Hrátky s kamerou byly taky příjemné a Georgovi představy byly kolikrát dětsky naivní, ale to bylo tou jeho čistou a nezkaženou duší a opravdovostí. ()
Reklama