Režie:
Georges LautnerKamera:
Henri DecaëHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Jean-Paul Belmondo, Jean Desailly, Cyrielle Clair, Marie-Christine Descouard, Elisabeth Margoni, Jean-Louis Richard, Michel Beaune (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Joss Beaumont byl jeden z nejlepších francouzských tajných agentů. Především proto mu byl „ve státním zájmu“ svěřen tajný úkol – v jakémsi africkém státě odstranit diktátora. V Paříži však došlo ke změně politického kurzu a útok na nepohodlného politika se stal z hospodářských důvodů nevhodným. Beaumontovi nadřízení zvolili tu nejjednodušší cestu – nechali svého agenta odsoudit a poslat na doživotí do trestaneckého tábora. Beaumontovi se podaří uprchnout a vrací se do Francie posedlý myšlenkou na pomstu, tedy dokončit svěřený úkol! Úmyslně prozradí bývalým nadřízeným a kolegům svůj plán a odtroubí tak zběsilý hon, kde lovnou zvěří je on sám. Nebude to jednoduché, neboť Beaumont, a toho jsou si všichni vědomi, byl jedním z nejlepších. Ostatně tak jako Jean-Paul Belmondo! (Česká televize)
(více)Recenze (540)
Krásná a dobrá pohádka. Že se na konci nechá hrdina zastřelit jako malý chlapec? Své splnil, tak co dál? Přece by jste od něho nečekali, že si vezme nějakou ženu a založí rodinu. ()
Film mal veľmi komótny začiatok a všetky scény mi prišli strašne strojené, tak som silno začala rozmýšľať prečo som vlastne voľakedy toho Belmonda na TV obrazovkách ako malá žrala. Lenže potom opustil africký kontinent, obliekol si modrú košeľu, koženú bundu, na krk zavesil zlatú reťaz a zrazu to bol ťažký profesionál a šarmantný chlap ... a áno, spomenula som si. A nebol to ani zlý príbeh. A Morriconeho hlavný hudobný motív zaznel vo filme asi miliónkrát ... všimli ste si? ()
Zajímavé, jak jedna povedená ústřední melodie (Chi Mai) "poznamená" celý film. Díky ní si i po mnoha a mnoha letech budete pamatovat útržkovité detaily tohoto Profesionálního filmu s drsným Belmondem a skvělým českým dabingem ČT (1992) - Jiří Krampol, Alois Švehlík, Jiří Klem, Stanislav Fišer, Vítězslav Jandák. ()
Film ma povesť drsnej záležitosti, ale - i keď to určite nie je komédia, tvorcovia sa našťastie nesnažia Belmonda vmanévrovať do nejakej extra brutal pozície. Jeho hrdina je sympatický (a nie úplne jednoznačný), naháňačka i "westernový" súboj super a Morriconeho hudba dotvára určitý emočný presah... ()
V bohatej filmografii francúzskeho hereckého velikána → Jeana-Paula Belmonda, sa síce až tak extra dobre nevyznám, (ne)orientujem sa, aspoň zatiaľ nie, lebo neskôr chcem a musím (skrátka, nevidel som toľko filmov, aby som to mohol vedieť prípadne kvalitatívne posúdiť), čiže tým pádom nemôžem úplne čestne prehlásiť, že skrz Profesionála, uzrelo svetlo sveta, hercov doposiaľ najlepší film, ale rozhodne si myslím, že sa jednoznačne jedná o jeden z jeho najlepších kinematografických zárezov, ktorý ma mimochodom mimoriadne zaujal, aj keď som na ňom súčasne ponachádzal i niekoľko viditeľných „chýb na kráse”, no i napriek tomu väčšinou prevládala veľká, až skoro by som povedal, že „maximálna spokojnosť”, možno i vďaka emotívnej, Morriconeho hudbe, teda by som sa mal najmä vrelo poďakovať → večne sa opakujúcemu, hudobnému motívu: Le vent, le cri ( Vietor, krik ), čo sa divákovi snáď automaticky vryje pod kožu, že sa dá počúvať i samostatne. Na základe toho ale nehovorím, že „Bébel” by bol v nejakom, výraznejšom ústraní, ba práve naopak, dáva zo seba maximum, a to konkrétne od začiatku až po koniec, keď sa mi už tisli slzy do očí z predchádzajúceho diania, ktoré ma normálne priklincovalo do sedačky ! Protagonistovi zvyčajne šliape na päty → vskutku nepríjemný antagonista Robert Hossein (tieto postavy to proste majú v náplní ich práce, ale tento to ešte akosi strašne obľubuje), s ktorým nebude žiadnej núdze o samé konfrontácie, kde dokonca tá naprosto zásadná, je ako vystrihnutá z „Divokého západu”, ale to už trochu predbieham nasledujúce udalosti, pretože s agentom tajnej služby, Josselinom “Jossom” Beaumontom v podaní J-P Belmonda, sa na samý úvod, najprv zoznamujem v dosť prekérnej situácii v jednej z afrických krajín, aby som pokračoval v jeho ťažení po Paríži, kedy sa veci stávajú priamo súmernými... Nie je nad to si zakaždým vychutnávať staré, či povedzme aj staršie filmy, keďže tie „nové”, v podstate, nestoja vôbec za nič ! ()
Viděno 3x cca - 40% ()
"Smrt šelmy s jemnou kůží" s hudbou božského Ennia. Kdo by tohle neznal? Paráda! ()
Film, který klame tělem. Člověk očekává další komedii s Belmondem, a ona to vlastně komedie ani moc není. ()
Chi Mai je nádherná skladba, přesto mám ale pocit, že je film po hudební stránce malinko odbytý. Její neustálé omílání působí velmi stereotypně. Přesto je Profesionál jednou z mých nejmilejších Belmondovek. "Viníkem" je samozřejmě Bébel, role mu byla napsána na tělo a Jean - Paul nezklamal. ()
Paráda. Belmondo procházející cestou pomsty za zvuků krásné Morricconeho melodie a výtečný záporák Robert Hossein jako sviniar, neustále si kreslící podivné ornamenty. ()
Viděl jsem film po dlouhé době a je přesně tak dobrý, jak si ho pamatuju. Vrchol Morriconeho tvorby, herci hrajou úžasně, celou dobu sem se nahlas smál, jak si Belmondo dělal ze všech srandu. 99% ()
Tak tohle bude patrně ten nejsměšnější film co jsem kdy viděl spolu s nejabsurdnějším hodnocením a kultem kultovosti. Opravdu směšné v každém ohledu. Postsynchrony lítají v éteru doplněné ruchy soubojů, které by vytvořil lépe a věrohodněji zřejmě i zvukař z mateřské školky, souboje dokazují, že i když se svého soupeře ve skutečnosti nedotknete, příval větru z vaší paže je tak silný, že ho odfoukne pryč. Střih je dokonale toporný a frigidně souzní s hereckými výkony, které jsou patrně tím největším skvostem celého tohodle slavného spektáklu. Profesionála jsem si pustil na základě knížky o Morriconem, kde je Profesionál popisován jako film, který Ennia proslavil v celé Francii ze všech filmů nejvíce. Když jsem ale hodinu a půl poslouchal neustále dokola jedno a to samé hudební téma, opět jsem musel jen kroutit hlavou nad tím, co může ta široká divácká obec na tomhle "filmu" vidět. Opravdu hodně absurdní zážitek. 2/10 ()
Štyri hviezdičky z nostalgie. Ako 12 ročný som bol z toho filmu PAF, hlavne ten záver ma dostal. Potom so to videl o nejakých tých 10 rokov neskôr a s hrôzou zistil, že sledujem niečo iné, než som si v pamäti vybavoval. Konkrétne scény sa z hlavy nevyparili, spojenie drámy s fraškou mi ale prišlo tak trochu kostrbaté... No a teraz, o ďalších 10 rokov, som už nečakal nič extra a dočkal sa oddychového príbehu s niekoľkými naivnými (na strane tých čo chytajú) a niekoľkými geniálnymi (samozrejme Belmondo) scénami... a stále veľmi dobrým záverom, ktorý hlavnú postavu aj príbeh predsa len obohacuje. Aj alebo práve preto štyri hviezdičky. ()
Belmondovo charisma táhne Profesionála od prvních minut až do konce, bez něj by to byl hodně jiný film. Jemu se ale dá bývalý agent zahraniční rozvědky, který se přišel pomstít bývalým nadřízeným za zradu (a zároveň dokončit úkol), naprosto věřit. J. P. B. je tu naprosto neskutečný macho. Teprve po shlédnutí tohohle a možná ještě jednoho, dvou dalších Belmondovských kousků, si člověk naplno užije Muže z Acapulca. :-) Mám rád souboj s Hosseinem. Připomíná mi filmy Sergia Leoneho. ()
Excelentní dílo francouzské kinematografie, ve kterém J.P. Belmondo ztvárnil postavu obětovaného agenta, který se po svém návratu mstí těm, kteří jej obětovali. Bývalým nadřízeným začínají první bezesné noci... Do filmu vstupuje výborná hurba E. Morriconeho, která filmu dodava ten správný "šmak" (doporučuji poslechnout v originále). Jeden z nejlepších Belmondových filmů. ()
Profesionál? O tom by se daly vést spory. A to převážně o jeho způsobu boje, který je natočen jako z počátků filmu.Prvních 40 minut je velká zívačka, neustále se řeší Beaumont a nic kloudného se neděje. No a zbytek podívané na tom z hlediska zábavy není o moc lépe. ()
Celkový dojem z filmu mám vždycky neradostný - špinavé zákulisní politické čachry, sviňští policajti a poprvé, kdysi hodně dávno, mě dost překvapil unhappyend. Na druhou stranu je to film s Belmondem, a ten si nemůže odpustit všelijaké vtípky a žertíky a komické vložky. A to je právě to, co filmu trochu vyčítám - to, že nezůstal cele ve vážné rovině (aspoň jako ve stylizovaném africkém začátku), a nebo že nebyl pojatý s větší nadsázkou. Tenhle slepenec vážné tragédie a francouzsko-belmondovsky rozpustilé komedie, mi zkrátka příliš dobře neštymuje dohromady. Takže i když mám Profesionála rád, na pět ho necením; ale bez rozmýšlení bych dal pět za překrásnou, existenciálně silnou, osudově naléhavou Morriconeho ústřední melodii. Jinak moje nejoblíbenější scéna je samozřejmě ta s lesbicko-sadistickou seržantkou (božská Dany Kogan), geniální. Potom Beaumontův duel s Rosenem (ve své roli hodně přesvědčivý Robert Hossein), no a ten neradostný závěr mi nakonec přijde jako nejlepší ze všech možných závěrů, jen ať si lidičkové nezvykají, že v belmondovce musí všechno dobře dopadnout. P.S.: Jak si tak pročítám zdejší komentáře, někdo tu poznamenal, že bez Morriconeho hudby by film byl mnohem obyčejnější, méně zajímavý... Když nad tím tak přemýšlím, něco na tom opravdu je, ta moje čtvrtá hvězda je z největší části asi fakt za tu hudbu. ()
To je klasika......a ta hudba..... ()
Francouzská varianta příběhu Jasona Bournea (natočeno rok po vydání Agenta bez minulosti) chytne a nepustí, jednak díky skvěle životem znavenému chlapáckému Belmondovi, nádherné hudbě Ennia Morriconeho a neskutečně slizkém záporákovi v podání Roberta "Joffreye" Hosseina. ()
Ano prostředí je super Belmondo a jeho úsměv a pohled je nezapomenutelný ale já těm filmům moc neholduji. ()
Reklama