Režie:
Alex GarlandScénář:
Alex GarlandKamera:
Rob HardyHrají:
Domhnall Gleeson, Oscar Isaac, Alicia Vikander, Sonoja Mizuno, Corey Johnson, Claire Selby, Symara Templeman, Gana Bayarsaikhan, Tiffany Pisani (více)Obsahy(2)
Caleb (Domhnall Gleeson) měl neuvěřitelnou kliku. Ve firemní soutěži vyhrál hlavní cenu, týdenní pobyt na horské chatě svého zaměstnavatele, geniálního vědce Nathana (Oscar Isaac). V okamžiku kdy uprostřed pustiny vyskočí z vrtulníku, který ho na místo dopravil, dojde mu, že na tenhle týden jen tak nezapomene. Jenže ani nejbujnější fantazie by ho nedokázala připravit na to, co ho čeká v supermoderní stavbě připomínající protiatomový bunkr. Prvotní ostych zažene Nathanův přátelský přístup. Pak se však seznámí s Avou (Alicia Vikander). U přátelské dívky s krásnou tváří jen dráty vedoucí jejím průsvitným tělem prozrazují, že je ve skutečnosti unikátním technologickým experimentem. Jeho součástí se právě stal i Caleb. Jeho úkolem je prostá interakce s Avou, kterou Nathan pečlivě pozoruje a zaznamenává a testuje tak možnosti umělé inteligence. Dokáže být Ava natolik „lidská", že Caleb zapomene, že komunikuje s robotem? Dokáže v něm probudit nějaké city? Calebovi se však role pokusného morčete začne čím dál víc zajídat, zvlášť když s Avinou pomocí zjistí, že Nathan mu o svém výzkumu neřekl zdaleka všechno. (Cinemart)
(více)Recenze (1 258)
Genderová šachová partie pro čtyři hráče. S odstupem osmi let od premiéry a v kontextu dalších dvou Garlandových filmů se "Ex Machina" ukazuje nejen jako zářný autorský debut, ale také jako prokletí. Režisér a scenárista v jedné osobě byl na základě tohoto filmu neadekvátně zaškatulkován v rámci sci-fi, potažmo fantastických žánrů. Jenže stejně jako v jeho nadcházejících filmech představuje žánr jen stylistický rámec pro úvahy nikoli vědeckofantastické, nýbrž mezilidské a vztahové. Umělá inteligence Garlanda fascinuje především jako pole zrcadlící genderová témata, především ve smyslu vědomě i nevědomě stylizovaného vystupování, ale také pozorování, přejímání a využívání rolí či kódů, které ač jsou v jádru umělé a nepřirozené, respektive nejsou vlastní našim unikátním osobnostem, zakládají většinu lidských interakcí. Současně "Ex Machina" pojednává o objektivizaci žen a o tom, do jaké míry při mezilidské interakci opačných pohlaví vnímáme reálnou osobnost na druhé straně, nebo naopak si na ni jen projektujeme genderové kódy a mřížky. Vlastně pak ani nepřekvapí, že film na jedné straně nadšeně přijímají geeci, kteří se vidí jako Nathan, byť jsou spíš Caleb, zatímco na druhé mu, na základě v principu stejně omezeného a zaslepeného výkladu, někteří paradoxně vytýkají sexismus či onu objektivizaci. ()
// Hrát šachy s Aliciou Vikander bych vám nedoporučoval, "however, you would not be wasting your time, if you were dancing with her." 10/10 ()
Nádherné exteriéry, slibující mnohé, versus studené, sterilní sídlo (horská chata, viz nahoře) geniálního vědce a Ava, která byla nádherná, ale to bylo trochu méně, než jsem očekávala, co jsem vnímala. Po Her jsem čekala zřejmě další emotivní rozstřelovací pecku a ta se vysloveně nekonala. Srovnáním ještě třeba s Moon mně to mrzí, ale tu čtyřku si z mnoha jiných důvodů zaslouží. ()
No výýýbornej film tohleto !! "Vytvořit bytost tak mocnou a inteligentní, že z tvůrce stane se pouhý červ a z výtvoru proti němu samotný Bůh, koukající se na nás jako člověk na hroudu červů ... Každopádně když lidský červ stvoří Boha, co myslíte že vznikne ... ??" ;)) /jméno "dokonalé bytosti nemělo být Aja, ale Rogue .../ - pozn pod řádkem.. ()
Mladej, exkrementně nesympatickej nerd vyhraje týdenní pobyt u genitálního vědátora Isaaca a jeho hlavní náplní se tak stává pokec s extrémně šukézní umělou inteligencí Avy v podání Tomb Rajdy Alicie Vikander. Smyslem jejich žvatlání je zjistit, jestli Ava může být, kromě kupy drátů, robot s vlastní osobností a nejen naprogramovaná vochcávka. Nerd Caleb, ale působí jako typ, co ho v životě zasunul maximálně mezi dvě matrace a tak, když mu Ava složí kompliment, jak je bezva, je celej experiment v píči páč se nám Caleb zabouchne a po zjištění, že Ava může klidně i šoustat, touží plodit malý terminátory. Svou lásku však nehodlá dát žádný jiný a tak druhá robotická rajda Sonoja Mizuno, má smůlu a k šuku Caleba nepřesvědčí ani když mu ukáže bobra v super ultra HD rozlišení a bez pixelů. Caleb už plánuje, jak Avu osvobodí ze skleněné cely, a ta po něm jede jak feťák po pixle s lepidlem. Jenže je tu Isaac a ten na svět vypustí, krom jinýho, docela dobrou poznámku a ta zní -,, Seš si jistej, že Tě má ráda, nebo Tě jen využívá, aby se odtud dostala?" Mno osobně vím, že ženský jsou pěkně vychcaný a záludný stvoření, takže pokud Ava dokonale mlží a nerd jí je u její robotický píči, je za mě lidská až až. Caleb je taky na pochybách, ale přes sklo se nedá prcat a tak mu nezbejvá, než Avu zkusit osvobodit a utýct s ní slunci vstříc. Nebo taky jít za kolosálního kokota... ()
Bývám poměrně obezřetný vůči ženám živým, mrtvým i uměle inteligentním, ale přesto žádné z nich nečiní nejmenší problém udělat ze mne užitečného idiota. V tom jsem s Calebem soucítil. Co jsem však nepochopil, bylo jeho nadšení z toho, že ho ředitel zeměkoule pozval na konec světa, aby si spolu dali pivko. Naštěstí ředitel nebyl až tak geniální, jak se tvářil, Caleb nebyl až tak nadržený, jak se tvářil, holky byly daleko živější, než se tvářily a tak tento experiment nebyl až tak strojově nudný, jak se chvílemi tvářil. ()
Další z důkazů, že kvalitní sci-fi nepotřebuje velký rozpočet, ani akční scény. Stejně tak není třeba vytvářet komplexní světy, či neznámé civilizace, stačí zajímavá myšlenka dobře ukotvená v naší civilizaci a pak už vše záleží na jejím rozvinutí... Umělá inteligence, počítačové sebeuvědomění, interakce s člověkem, to jsou ožehavá témata naší brzké budoucnosti a Ex Machina je zpracovává naprosto perfektně. Spíše než umělá inteligence jsou v centru dění dvě hlavní a nesmírně chytré postavy, které o ni diskutují. Dialogy jsou vynikající, hladce kombinují akademickou genialitu s emocionálně laděnou lidskostí. Psychologie a logika jdou ruku v ruce a přednáší diváku chytrý a nápaditý film. K silné atmosféře asi nejvíce přispívá znepokojivá postava Oscara Isaaca, který zde předvádí až nečekaně bravurní výkon! 9/10 ()
Obrovské rozčarování. Skrz naskrz průhledný film s logickými lapsy a nepropracovaným světem, v němž se jen postavy přepjatě a zbytečně snadno snaží dopátrat pravd, které zná průměrný fanoušek sci-fi tak od desíti let. ()
Alex Garland napsal dva z mých nejmilejších filmových scénářů (28 dní poté a Sunshine), takže jsem se proklatě těšila, až pod jeho taktovkou uvidím Domhnalla Gleesona a možná i Oscara Isaaca brečet. Nakonec jsem to byla já, kdo brečel, a byly to hořké slzy. Některé jeho charakteristické postupy tam vidím, například vím, že mu není cizí podvratné zavádění určitého žánru jako by naoko, aby se ve výsledku film zvrtl v něco jiného (a je to můj jeho oblíbený postup), ale tady se děj rozvolňuje natolik, že celý film přestává fungovat a jeho emocionální dopad na mě je nula nula nic. Dál mi tam extrémně chybí hudba Johna Murphyho (který skládal soundtrack k oběma prve zmíněným filmům), nebo alespoň trochu podvratnější práce se stávajícím hudebním doprovodem, protože její současné využití je strašně moc předvídatelné na film, který se snaží být celou dobu jeden krok před divákem. Všechno nakonec leží na postavách a ty jsou tak NEŽIVÉ, že jediné vzrušení vyvolá, když se na plátně na chvíli objeví zelený les nebo krásný vodopád. ()
Alex Garland dokazuje, že aj z minima sa dá vyťažiť maximum a neustále diváka okúzľuje nádherným vizuálom, decentnými trikmi a inteligentnými slovnými prestrelkami. Jediný problém je, že ťaží doslova z minima. Zápletka v tomto podaní by vystačila na jednu seriálovú epizódu a až prekvapivo priamočiare a tým pádom nie až tak prekvapivé finálne rozuzlenie by v tomto formáte asi fungovalo o niečo lepšie. ()
Spolu s Her tvoří Ex Machina výsostně aktuální diptych o tom, jak se nás pomalu, ale jistě zmocňují informační technologie, přičemž si tuhle cestu do záhuby ještě užíváme. ()
Ex Machina není film pro každého. Se žánrem se pojí obvykle očekávání velké podívané s akčními prvky, kdežto tenhle snímek je komorní konverzačka, emocemi nabitý vztahový trojúhelník, rafinovaná hra na kočku a myš. Spielbergova A.I. Umělá inteligence je dojemná, 2001: Vesmírná odysea monumentální, Já, robot akční, Ona melancholická, Ex Machina je především chytrá. Pravda, rozuzlení originalitou a chytrostí dvakrát neoplývá, ale co si budeme namlouvat - kdyby bylo, nejspíš by snímek přestal komunikovat s podstatnou částí svých diváků. Film by neměl být chytřejší než jeho divák, jinak si říká o komerční neúspěch. Ex Machina sice není tak drahý a výpravný film jako bývají americké sci-fi, pro chudší evropskou produkci ale určitě představoval i tak velké sousto. Zatímco sentiment oceňovaného snímku Ona mě dokonale minul, s Ex Machinou jsme si kápli do noty. Jde správným směrem, klade si přesně ty otázky, které pokládám za důležité i já, a po emoční stránce funguje na jedničku. Hrát si na stvořitele se nevyplácí a Ex Machina důrazně varuje, že umělá inteligence není jen výzva s obrovskými možnostmi, ale také (a možná především) etický problém a velké riziko. Celkový dojem: 95 %. ()
Od filmu jsem pranic nečekal, ale od prvního setkání s „ní“ mě to zaujalo a já se začal na ty jejich společné testovací dýchánky těšit (i když též rozmluvy s vědcem nebyly marné). Nicméně to hlavní, tedy sledování všech robotických reakcí ruku v ruce s hereckým výkonem titulní představitelky, mě brzy vtáhlo a já si film začal užívat naplno. Bohužel to tak nešlo dlouho. Od „opití“ se mi přestalo líbit, kam se film odvíjí a dějový twist mi přišel až úsměvný. Cca 15 minut před koncem to začalo jít pomalu ale jistě do kopru, a když už jsem chtěl nad tím vším definitivně zlomit hůl, zlomyslný závěr film na poslední chvíli zachránil a já se mohl uklidnit. Díky konci mám tak pocit, že tenhle snímek má přece jenom něco do sebe. Pokud se tedy nebudu v myšlenkách vracet čistě k ději. A také faktu, že se z toho chvílemi stávalo „robo-fetiš“ porno, to pak jeden zděšeně uvažuje nad tím, jak se vyvíjí (vlastně i jeho) sexualita. Za mě to vidím na slabší, ale přece jen 4*. ()
Cherchez le robot.. Podobné jako sci-fi, co tu bylo kdysi od Proyase. Pouze s umělečtějšími ambicemi, o něco chytřejší, na Asimova ukazující čidly pokrytý prostředníček a s rezavým Willem Smithem bez robotické ruky. Jenže když oloupete tu vizuálně podmanivou slupku, najdete pod komorní dužinou nesčetněkrát viděný jadřinec a jen s odtrháváním okvětních lístků ve stylu „má mě rád, nemá mě rád, dělá, že mě má rád“ se obdivovatel sex machiny nezahřeje. Umělá inteligence.. Málokdy se u filmu stane, že se jeho nosné téma doslovně shoduje s tím, jak na diváka film působí.. ()
[imdb: 7.8/10] | me: Výborné light sci-fi, ktoré sa na tému AI (umelej inteligencie) pozerá opäť inak a veľmi zaujímavo. Film ma vďaka svojej tajomnosti po celý čas výborný náboj, ktorý sa nevytratí (priam naopak) do samého konca. Tento film nestavia na podstate technologických možností samotnej realizácie výslednej myšlienky (a preto ho tak netreba vnímať), ALE venuje sa práve konceptu umelej inteligencie z ľudsko-umelého pohľadu a práve konfrontácia týchto dvoch svetov je to, čo ho robí veľmi pútavým a zaujímavým. It's funny. You know. No matter how rich you get, shit goes wrong. You can't insulate yourself from it. I used to think it was death and taxes you couldn't avoid, but it's actually death and shit. ()
Jde o jeden z těch velmi chytrých hard science fiction filmů, které diváka nezahltí nepochopitelnými informacemi a neunudí ho nezáživným dějem. Naopak je jeho sledování velice provokativním zážitkem, který mě nejednou donutil k zamyšlení. Na EX MACHINA jsem se nehorázně těšil, jde o režijní debut Alexe Garlanda, který stojí za několika výbornými science fiction scénáři (SUNSHINE, 28 DNÍ POTÉ) a pod scénář se samozřejmě podepsal i nyní. Už od začátku jsem tudíž věděl, že jeho režijní prvotina bude nacpána chytrou originalitou. Ze zobrazených technologií mi přecházela hlava kolem. Všechno bylo do detailu vybroušené nejen na pohled, ale také na poslech. Vynikající dialogy mi připomněly tolik odlišného a přesto tolik podobného POZEMŠŤANA. Dialogy jsou navíc naprosto uvěřitelné a nesmrdí šustěním papíru. Tím si u mě EX MACHINA získala malé plus. Navíc ten perfektní konec. ()
|| Scenár: Alex Garland | Hudba: Ben Salisbury, Geoff Barrow | Distribúcia: A24 Films | Štúdio: DNA Films, Film4, Scott Rudin Productions | Rozpočet: 11 miliónov € | Tržby: 15,7 milióna $ | Ocenenia: Gérard FF - Cena poroty || Ex Machina nepovie veľa, a preto by bol akýkoľvek komentár prezraďujúci. Nejde v ňom však ani veľmi o to, čo chce povedať (bolo to povedané už viackrát, najkvalitnejšie v britskom seriálu "Black Mirror"), ale o to, AKO. Film, po ktorom budete premýšlať, či je dobré mať z roku na rok inteligentnejšiu domácnosť... 85% | Atlas Praha, 28.4.2015 | ()
Presne toto! Typ filmu, ktorý ma naozaj baví, keď mám na mysli sci-fi. Film, ktorý vás prinúti premýšľať nad tým, či by sme mali aj naďalej snažiť postupovať ešte viac v smere umelej inteligencie. Nie sme už dosť chytrý, so všetkým, čo máme? Naozaj potrebujeme umelej inteligencie ku všetkému, čo by malo výsostne patriť ľudskému faktoru? Príbeh Ex Machina môže byť futuristický, ale možno nie tak vzdialene, ako by sa na prvý pohľad mohlo zdať. Všetci aktéri boli vo svojich rolách bezchybní, réžia brilantne vygradovaná, pointy a atmosféra mrazivá. Pri filme, ktorý sa nakrúcal na rovnakom mieste po celú dobu, saurčite nebudete nudiť ani sekundu. 85%. ()
Při sledování jsem si vybavil TED talk s Sherry Turkle o tom, že čekáme víc od technologií, než sami od sebe a ExMachina tuhle myšlenku jen podtrhuje a rozvíjí až za hranice představitelného. Organické, minimalistické a svěží hřiště pro tři a ½ herce, které bere dech a dráždí (nejenom) nervové spoje v mozku. Parametry to sice skutečně má jako epizoda Black Mirror, ale takhle chytrý celovečerák tady nebyl snad od Source Code. ()
Aneb jak by alkohol a programování mohlo zničit lidstvo. Fantastická Alicia Vikander v roli nevinné robotky svede diváka, který chtě přistoupí na její hru a až do konce zamilovaně hledí do jejích umělých očí. Garland pracuje s nesmírně přitažlivým konceptem a pro obě pohlaví dokáže smysluplně zprostředkovat nadmíru uspokojivý zážitek. Gleeson je jako klasický ňouma programátor přesně obsazený, ale bujarý Isaac (ne Asimov) ho hravě zastiňuje. Filozofující konstruktérské eso, jak duha chlastající, do němoty pařící, přesto perfektně myslící. + Hromada záběrů na odhalená ňadra. Nenápadný klenot robotických snímků. Poutavá hudební složka. Člověka ochrání jeho dobré činy. ()
Reklama