Režie:
Olmo OmerzuKamera:
Lukáš MilotaHudba:
Šimon HolýHrají:
Daniel Kadlec, Jenovéfa Boková, Vanda Hybnerová, Karel Roden, Eliška Křenková, Martin Pechlát, Miroslav Sabadin, Vojtěch Záveský, Jaroslav Plesl (více)Obsahy(1)
Jak se vypořádají s nečekanou svobodou dvě dospívající děti, jejichž rodiče se vydali na plavbu jachtou po oceánu? Co udělá odloučení s dosud perfektně fungující rodinou? A co když do tohoto rodinného „testu" vstoupí další, nečekaně dramatická událost? (Cinemart)
Recenze (340)
Česká film jsou jako časovaná bomba, buď bum a nebo ne, průměr dobře kvality přesto slabší a opět nezáživná podívaná. ()
Už dlouho se mi nestalo, že bych absolutně netušil, kudy se bude děj ubírat. To je nakonec logické, protože tohle je příběh, který píše sám život a těžko může někdo dopředu říct, co mu osud skutečně přinese. Ta opravdovost mě strašně bavila a je největší devízou celého filmu. S tím souvisí i fakt, že Omerzu se nesnaží šponovat emotivnější scény a nechává vše ubíhat v klidu, což v kombinaci s výborným vedením herců působí naprosto přirozeně. Casting vyšel také na jedničku a překvapilo a potěšilo, jak své party zvládli mladí herci. Tím samozřejmě nechci říct, že by Roden a spol. zklamali, ale od nich se kvalitní výkon očekává. Paráda, která dle hodnocení není pro každého. Bohužel. 100% ()
Hrozně ponurý a depresivní film. ()
"Nevim není vodpověď, ty kreténe !!" ()
U českého filmu asi moc nepřekvapí, že nejhustší herecký výkon podává pes. Ne vážně. V rámci české kinematografie neobvykle atmosférický a velice slušně zahraný... ehm... rodinný film. Trochu drama, trochu artovka a dokonce trošičku survival. Chladná umělecká forma a tříštící se děj do mnoha motivu se mi líbil, stejně tak hodně netradiční (ne)gradace. No a Eliška Křenková, ty vole, to je kapitola sama o sobě. ()
Upřímně řečeno, šel jsem na Rodinný film bez větších očekávání a jaké bylo moje překvapení, když jsem natrefil na tak skvělý film. Omerzovi jde překvapivě dobře něco, co se v našich krajích moc nenosí - vyprávět nedoslovně. Většina toho skutečně podstatného se děje v elipsách, ve výpustkách, které si musí divák domýšlet a rekonstruovat v hlavě. Celkově jde o hodně metaforický snímek, což vynikne nejlépe v úplném závěru, ale zároveň nejde o žádný těžkotonážní art, jako spíš o chytrý mainstream. A ještě jedna zcela netypická věc - Rodinný film velmi věrně odráží to, co řeší a jak se chovají mladí lidé (adolescenti řekněme). Taková přirozenost a uvěřitelnost je v českých luzích nebývalá... ()
Rodinný, až nudný film. Vše zachraňuje herecký pes Otto. ()
Je to hodně slabý film. I když jsem měnila původní hodnocení 2 hvězd na 3. Nezachránila to ani Vanda a Roden, to je tragéd, takže asi tak. Ale dostal mě tedy na konci ten pejsek. ()
"Pomalu a klidně" je momentálně heslo nesoucí se naším životem se 4,5letým synkem. To "klidně" si asi umíte představit, když se něco nedaří. Rodinný film mi tím pádem sedl do noty. Jsem dost nadšená pomalým tempem, žádnými zbytečnosti v dialozích a absencí velkých emočních scén, příjemná kamera, výtvarně velmi příjemná šeď skvěle navozující tu správnou atmosféru. Vlastně mi lehce připomínal Rodinný film nějaké severské drama. Ota byl výbornej, ale na můj vkus se právě v těchto scénách moc tlačilo na pilu, nejspíš proto, aby bylo jasný i jinak naladěnému divákovi než jsem já, co to vlastně má znamenat. Ale nejsem si jistá, zda právě tito film docení :-) )známá to viděla a říkala, že vůbec nechápe proč takový film vůbec vzniknul:-) ). Já, ale byla opravdu spokojená, téměř nadšená.... ()
(Po obsahové stránce) bodavé vztahové drama, (co do formy) film opakujících se náhlých zlomů: chvílemi vyprávějící o radostech a strastech mládí, o naději a bolestech prvních lásek (v hlavních rolích D. Kadlec, J. Boková a E. Křenková), chvílemi o (ne)překonatelné manželské krizi (v hlavních rolích V. Hybnerová, K. Roden a M. Pechlát), přesto nemám pocit, že by došlo k dramaturgickému selhání, tj. že by film (resp. jeho režisér a scenárista v jedné osobě Olmo Omerzu) nevěděl o čem chce vyprávět a že by se rozpadal do několika disparátních bloků, či lépe řečeno do několika (minimálně dvou) na sobě nezávislých příběhů. Pojivem snímku je konkrétně širší rodina (neopominutelná role strýce Martina v podání M. Pechláta) Kubínových, zřetelně finančně zajištěných volnomyšlenkářů, resp. na abstraktnější rovině oběť, kterou v určitý moment bere (ať už záměrně, nebo "metafyzicky") některý ze členů rodiny, aby zachránil svého blízkého, tak se kupř. spoiler musel syn pokusit o sebevraždu, aby se mohli najít rodiče ztraceni na moři; otec musí přijít na to, že není biologickým otcem svého syna, aby se tento mohl vyléčit; manželství Kubínových se musí dotknout samotného dna, aby se mohl najít ztracený (a beztak už oplakaný) psík, specifický člen rodiny, který však má skrze svůj status a díky tomu, že se jeho objevení podobá malému zázraku, potenciál rodinu opět stmelit (to už nás film nechá si domyslet) spoiler, skutečně, zdá se, že snímek drží pohromadě motivy hříchu a vykupitelství; nerad bych se pouštěl do nějakých pochybných pseudonáboženských spekulací, ale možná v tomto - v obrazném převzetí kříže a splácení vin naších nejbližších - spočívá nejhlubší tajemství fungování rodiny, její faktické nezničitelnosti (tuhle interpretaci však berte prosím s rezervou, určitě to film v žádném momentě takhle napřímo neartikuluje; a sledování stop váš vždy může přivést na scestí...). 75 % [dafilms] ()
Čekala jsem příběh o rodině, které se život převrátí vzhůru nohama. Dostala jsem příběh plný filmových klišé, kdy jsou si ty lidi vzájemně úplně jedno. Chudák pes, fakt. Žít v takový rodině musí být za trest. ()
3,5 hvězdy, nějak mám z tohoto filmu silný dojem, že zde hlavní roli hrál pejsek Otík, jehož herecký výkon byl mimochodem fenomenální. Na druhou stranu to není nic proti hercům, kteří byli taktéž výborní spíš to bude tím příběhem, který mě zas tak nechytnul, prostě jsem tomu až tak nevěřila, navíc určité pochybnosti a díry ve scénáři. Hodně nudných, dlouhých scén v podstatě o ničem. I když jsem spíše introvert tento introvertní film mi až tak nesednul. Postrádala jsem více expresivity, kterou od herectví očekávám. Ale jinak oceňuji velmi zajímavé a důležité téma zodpovědnosti (nezodpovědnosti) a vztahů rodiče - děti a další rodinné vztahy. Navíc se nemohu ubránit pocitu, že motiv otcovství (nechci spoilovat) je dost těžce a skoro až doslovně okopírován a dost dobře vím, ze kterého celkem starého českého filmu. ()
Pěkně divnej film, kombinace Gora bílého psa a rodinného dramatu mě teda fakt neuchvátila. Týrání mojí oblíbený border kolie mi navíc způsobovala fyzickou bolest. Ne tohle fakt ne! Nahoru to táhla jen celkem podařená rodinná linka, kde ale do prázdna vyšuměla role sexuálně posedlé Elišky Křenkové. 55% ()
Pomalé s nevýraznou atmosférou. 1) Spoiler. 31letý režisér a spoluscénárista Slovinec Olmo Omerzu, absolvent FAMU, se pokouší propojit několik nesouvisejících témat dohromady: dospívání, zmizení rodičů, otcovství syna. Moc se mu to nepodařilo. 2) Zaznamenal jsem pěkného 16letého debutanta Daniela Kadlece (syn Erik) a 19letého Miroslava Sabadina (Erikův kamarád Tomáš). 3) Největší herecký dojem na mě udělaly tři border kólie, které se střídaly ve ztvárnění pejska Otíka. ()
Je to dost paradoxní, když mě nejvíce dostávaly scény se psem Ottem. Ty mě rvaly srdce na kusy. Je to zřejmě tím, že vlastním taky jednoho chlupatého a štěkavého čtvernožce a nebo to bylo tím, že ta rodinka Rodena a Hybnerové stála za houby. Čekala jsem něco se vztahy, něco co bude mít psychologický přesah. ()
Přiznám se, jsem na rozpacích. Vůbec jsem od filmu nečekala, že na mě bude mít takový vliv. Velice niterné psychologické drama jedné rodiny. No za "normální" ji označovat nebudeme, protože co si budeme, není úplně normální, aby si rodiče odjeli někam na jachtu se plavit a doma nechali dvě děti (ač jedno dospělé a druhé zletilé) samotné. Ale velmi se mnou pocity mávaly. A upřímně možná právě i proto, že se tam skoro nemluvilo. Protože ono nebylo třeba slov, pocity postav jste vyčetli z jejich chování a pohledů. Jediné, co mi tam hrozně vadilo, byly ty nekonečné záběry na psa někde na opuštěném ostrově. Jasně, chápu, že pro kontinuitu příběhu, tam museli něco dát z "jeho pohledu", ale 10 minutový záběr, jak je pes v bažině, ve vodě, na písku, pod skalním převisem.. wtf??? Bez těch záběrů na psa by to byly čisté 4*, takhle 3,5*... Každopádně i tak ve mně film zanechal silnou stopu. ()
Nevím jestli jsem už úplně zanevřel na český film, nebo jsem při jeho hodnocení už jednoduše neobjektivní, ale tady prostě a jasně nechápu to hodnocení. Buď mi unikla ta přehluboká myšlenka, nebo se už moje mozkové závity značně zasekávají. Sledovat totiž třetinu filmu psa, potulujícího se po pláži, nebo v ártových scénách pozorovat detailně bezdomovce v pražské MHD, není asi to, za co bych byl znovu ochotný dát 150 korun. Děj se dal dostat do 10 minut, zbytek byla obdoba seriálu Goro bílý pes v tomto případě Otto černobílý pes. Mnoho hluchých a prázdných míst, nulová hudba kromě toho děsu v titulcích a průměrné herecké výkony. Ovlivněn hodnocením, jsem se na film skoro těšil, teď jsem akorát zklamaný, bohužel. ()
Je to taková šedivá pocitovka v jemném indie střihu s nepředvídatelným dějem, příjemnou kamerou a sympaticky civilním přednesem všech zúčastněných. Nic zásadního, ovšem na poměry českého filmu je to pořád takový malý zázrak. A ten pes! ()
Jeden z nejlepších českých filmů poslední doby. Když to srovnám s Masarykem, myslím, že toho českého lva za nejlepší film měl dostat Rodinný film. Naprosto perfektně vypracované sociálně-rodinné drama ze života. Excelentní kamera Lukáše Miloty (zřejmě se potatil). Herci naprosto perfektní. Od Daniela Kadlece přes Karla Rodena a Vandu Hybnerovou až po skvělou Jenovéfu Bokovou a Elišku Křenkovou, které bych dal českého lva za ženský výkon ve vedlejší roli. Nechápu jak tento film nemohl dostat žádného českého lva. Olmo Omerzu má u mě palec nahoru! Tři nominace na českého lva za nejlepší hlavní herečku, režii a film. ()
Ottova linie byla srdcervoucí... 70% ()
Reklama