Režie:
Dan PřibáňScénář:
Dan PřibáňKamera:
Zdeněk KrátkýHrají:
Dan Přibáň, Vojtěch Duchoslav, Dominika Gawliczková, Jakub Koucký, Zdeněk Krátký, Marek Duranský, Marek Slobodník, Kristína Madajová, Radoslaw Jona (více)VOD (5)
Obsahy(2)
Patrně nejznámější český cestovatel současnosti Dan Přibáň podnikl svou dosud nejnáročnější expedici. Posádky dvou žlutých trabantů, polského Fiatu neboli malucha, čezety, jawy a dokonce i dvou invalidních vozíků vyrazily z australského Perthu, a během půlroční dobrodružné výpravy projely Východní Timor, Indonésii, Malajsii a Thajsko. (Aerofilms)
(více)Recenze (180)
Stejný vozový park jak minule, avšak tentokráte v nádherných exteriérech Austrálie či Indonésie. Žlutý cirkus i v tomto díle hýří dobrou náladou a typickým českým humorem, což je ještě navíc protkáno spoustou zajímavých poznatků. Skvělá práce! (Netflix) ()
Rychlost Trabantu a Maluchy ani velikost bicepsů Dana Přibáně tomu sice neodpovídají, ale trabantí filmy se svým směřováním čím dál víc podobají sérii Rychle a zběsile, jejíž poslední díly nesou znaky rodinného melodramatu. Od diváka se předpokládá, že jsou mu postavy, tvořící dohromady jednu - občas rozhádanou - mezinárodní rodinu, sympatické, rád s nimi tráví čas a budou ho tudíž zajímat jejich osobní krize a vztahy mezi nimi. Místa, kterými „žlutý cirkus“ projíždí, jsou oproti tomu tlačena stále víc do pozadí. Vyjma pár postřehů k velkému australskému šutru, pohodovému naladění obyvatel Timoru nebo (v kontextu filmu) nepatřičné vsuvky o neblahých ekologických důsledcích dojení palmového oleje, není důležité, kudy se jede, ale kdo sedí za volantem. Skutečnost, že jde kamera sociálním hercům víc na tělo, vychází také z většího zapojení malých kamer instalovaných na motorkách nebo v autech, takže jsme přítomni skoro všemu, co kdo koná. Zážitek z jízdy je díky tomu fyzičtější a intenzivnější, ale zároveň schází větší odstup od bezprostředního prožitku (který letecké money shots nenahradí). Osobně s tím nemám problém, protože mě tenhle sebevražedný oddíl na dvou a více kolech baví (včetně nových členů), ale kdo očekává klasický faktografický cestopis, jakými ČT2 zaplácává většinu všednodenních večerů, a zároveň neviděl žádný z předchozích filmů, bude zřejmě zklamán z toho, jak málo se dozví. 75% ()
Australská část mně přišla opravdu neuvěřitelně o něčem, chci připomenout, že jsem viděl filmovou verzi. Během toho jsem přemýšlel nad rozdly cestování a dobrodružství z lásky a pro/za peníze. Taky jsem přemýšlel nad lidmi co lezou na posvatnou horu i když se obecně ví, že domorodci opakovaně žádali aby jsme, alespon tohle respektovali. Druhá část byla zajímavá protože se něco dělo , když už čloběk z těch zemí prakticky nic nemá až na moto i nemoto trable. Rovněž jsem přemýšlel do jaké míry si učástníci uvědomovali že jim jde o sledovanost a sponzorské peníze a do jaké míry jsou spontolní, nevím, nejsem soudce, až na slováka co vylezl na ulururu maj všichni můj respekt a doufám že Dominika se na tý motorce nezabije. Jen jsem tady zmínil své myšlenky co mám v hlavě po shlednutí tohoto dílu, toť vše. ()
Předchozí dva filmy se mi moc líbili svojí zábavností a poměrně obsáhlou vypovídající hodnotou. U tohoto jsem měl ale trošku problém v tom, že první půle v Austrálii byla vlastně jen o situacích, kde se snad skoro každý člen výpravy přizabil na cestě. Jednou Dan Přibáň skončil v roští s roztrhlými zády, po druhý se Dominika namázla na štěrku. A takhle to bylo celou polovinu filmu. Vypovídající hodnota víceméně žádná jen s tím rozdílem, že přijeli k posvátné hoře Uluru, kde jedna polovina skupiny respektovala Aboridžince a na horu nevstoupila, zatímco pan Šlovák neváhal, aby na horu vylezl a následně všem do světa vyřval, že Bánská Bistrica je stejně lepší. V tomto momentě mě to opravdu mrzelo, protože do té doby jsem k ním vázal respekt, ale počínaje tímhle mé sympatie notně klesly. Aboridžinci mají co dělat, aby sami přežili a neuchlastali se. A tím, že jim na posvátnou horu poleze nějaký štáb, tomu rozhodně nepomůžou. Nehledě na to, že my, bílí, jsme ti, kteří jednou tento národ z jejich rodilého místa na dobro vypudíme. Škoda. Nicméně druhá část v Timoru mi náladu okamžitě zvedla. V tu ránu jsem z filmu cítil náladu předchozích dílů a koukalo se mi na zbytek dokumentu daleko snadněji. ()
Když ho miluješ, není co řešit. Dvojtaktní žlutý cirkus se v novém snímku mění z cestovatelského dokumentu v takovou pěknou situační komedii o těch, kteří cestují. Občas mě irituje, že už tvůrci divákům moc nevysvětlují, kde jsou a kudy se tam dostali (ze zeměpisu jsem maturoval, ale nemůžu říct, že bych se ve filmu extra orientoval), občas mi vadí, že vím málo o posádce plastových tanků, ale většinu času je zábava nechat se unášet vehiklem, který chátrá podobně jako jeho lidé. Do posledního dechu je prostě taková situační komedie o tom, jaké to je trávit s někým půl roku, pořád někam padat a pořád opravovat něco, co do daných krajin nikdy nemělo dojet. Je to vážně cirkus na tenkých gumách, oslava houževnatosti a lásky k nesmyslnému riziku, bez kterého by byl život rovná dálnice. Doufám, že zase vznikne televizní cut, který zahladí trochu divoký filmový sestřih. Nicméně pokud jste smradu trábiho podlehli, budete jeho výpary natahovat do posledního dechu. Tomuhle druhu DIY šílenství těžko nepodlehnout... Dan Přibáň: Hanzelka a Zikmund meet Přemek Podlaha. [70%] ()
"Někdy si musíte pořádně natlouct, zmrznout, hnát se nocí bez helmy a bez světla, abyste si uvědomili, že už to přeháníte." Tak tentokrát se bez nějakého prologu rovnou vyrazilo do Austrálie a já hned začnu tím negativním. Chyběla mi mapa, průběžně zobrazované kilometry, problémy s úřady a přebýval mi vztah Dana s Dominikou. Jinak je to tradičně skvělé, protože mě bavili akční vozíčkáři, padající motocyklisti, zapadlá splašená trsátka i "etiketní" slovník při neustálých opravách. Za jedinečný okamžik považuju přejetí spadlé motocyklistky nebrzdícím trabantem. To bylo skvělé. A ještě jeden okamžik mě potěšil a to když Marek na cestě neustále hledal něco krásnějšího než je Banská Bystrica a nenašel to. Asi si udělám dobrodružný výlet na Slovensko, i když to patrně bude na hranici mých schopností. Tu krásu však chci rozhodně poznat. ()
Přiznám se, že po tom, co Přibáň a spol. projeli Asii, Afriku a Jižní Ameriku, tak jejich další cestu už tolik neprožívám, jakobych neměl obavy, protože vím, že to zvládnou. Ale abych se smysluplněji vyjádřil, vadila mi posádka. Poláci a slovák jsou tak trochu dementi, to víme už od minula, ovšem k tomu se přidali další divní lidi a nějak to prostě už není ono. Není to ta skromná partička, která tyhle věci zkouší poprvé... Stále ale solidní cestopis a dobrá zábava na večer. 7/10 ()
Samozrejme na seriálovú verziu "Trabantem Jižní Amerikou" to nemá, ale to sa od tohto filmu ani nedalo čakať. Je od prvej minúty jasné, že toľko diania, čo nahrali za 6 mesiacov, sa do hodiny a pól jednoducho nedá nastríhať, takže vlastne vidíme takú dlhšiu upútávku na seriálovú verziu na jeseň, na ktorú sa mimochodom s priateľkou neskutočne tešíme, pretože aj tento počin sme si užili nármne na premiére. Ps: Škoda, že nie je viac kontinentov, už im veľa neprejdeného nezostáva, čo bude potom? :) ()
Už v případě minulé cesty bylo zřejmé, že seriál bude pro tuhle svéráznou bandu motomagorů příhodnějším formátem. Australsko-asijská výprava je sice slabší na počet kilometrů, nicméně zatím nejmasivnější co do natočeného materiálu, technického vybavení i různých sociálních záležitostí (vozíčkáři v trabantu na těžkém terénu, vztah Dan - Dominika). Film tentokrát působí zkrátka až moc jako stručný výtah něčeho zajímavého (zvlášť pro nás, co jsme celou dobu sledovali dění ve skupině na facebooku) a zanechává spoustu otázek, jejichž rozvinutí bych se rád dočkal. Seriál hned první epizodou napověděl, že se věci rozvíjet budou; pokud patříte mezi fandy Přibáňova dvoutaktního cvokhausu, doporučuju počkat si na něj a film rovnou přeskočit. ()
Tato výprava má od začátku spád. Tolik karambólů a poruch, to tu snad ještě nebylo. Kořením je také přítomnost handicapované slečny a jejího parťáka či Přibáňova přítelkyně, jež si osedlala mašinu. Netradiční závěr také potěšil pro svoji odlišnost. ()
Bylo to moje první setkání s Trabanty, takže nemám srovnání s jinými záznamy nebo se živým vystoupením. Nejdřív jsem si říkal, to je docela dobrý, vtipný, lidský, to docela ubíhá... no už uběhly skoro dvě hodiny, ne, a bude se končit.. a podle hodinek jsem zjistil, že uběhla teprve hodina! Ta další půl už ubíhala podstatně pomaleji, asi i proto, že se tolik nejezdilo. Nicméně i dokud se jezdilo, bylo to takové kolovrátkovité jedeme, opravujeme, zatím nám z toho nehrabe, jedeme, opravujeme, už nám z toho hrabe.. 7/10 ()
Neuvěřitelně vtipné dobrodružství jak trabantů, tak i celé posádky. Krásně funguje propojení suchého, černého i improvizačního humoru spolu s krásnými záběry krajin a samozřejmě taky nějakých těch vědomostí či zajímavých poznatků. Žluté dvoukolky jsou spíše v pozadí celého snímku, ale vůbec to nevadí. Film uběhne jako voda a má opravdu výjimečný pozitivní feeling. V posledních 15 minutách bych lehce ubral na vážnosti, ale čert to vem. [80%] | Kino - Prom. ()
Mal som pripravený komentár o tom, že tu prvýkrát malo väčší zmysel spracovať Trabantov do filmu, oproti seriálu. Miesto toho som si celý čas hovoril, ktorá scénka bude nasledovať a oni ju tam nedali. Dokonca ani ten záverečný bozk. Celé vyznenie je úplne iné a miestami nedostačujúce. Seriál bol štvorhviezdičkový aspoň v tej ázijskej časti, jeho filmový zostrih pôsobí ako bonus na dvd-čku. Najslabšia časť. Jak seriál, tak film. ()
Film beriem ako zaujímavý cestopisný dokument, pri ktorom nám nie sú prezentované iba tie najkrajšie zákutia a pamiatky navštívených krajín, ale aj ich odvrátená tvár. Horiaca Sumatra v smogu, kde na luxusný hotel nenarazíte, ak ho nevyhľadáte. A Austrálske vnútrozemie znie oveľa exotickejšie, ako ho vidíme vo filme. Lenže čomu nerozumiem a prečo ma tvorcovia a cestovatelia nepresvedčili, je rozhodnutie sa vybrať do týchto končín Trabantom, starým Fiatom a motorkami. Keď som sledoval ich problémy, začal som mal pochybnosti o ich mentálnom zdraví a mám ho aj po skončení filmu. No ako by som sa vybral na Kriváň v šlapkách a v plavkách a potom sa stále sťažoval, že je to vážne ťažké a očakával vaše uznanie za moju odvahu. 50% ()
Trabantí bandu mám nadevše rád a kurevsky jsem se na jejich další výpravu těšil. Když se mi konečně naskytla parádní možnost v letním kině, tak jsem byl bohužel nedobrovolně opit takovým způsobem, že jsem si připadal jako pan prezident ve všední den. Z filmu jsem nakonec viděl jen část a ani tu jsem si dost dobře nepamatoval, jak jsem druhý den zjistil při zpětné rekapitulaci výletu. Pamatoval jsem si snad pouze to, že určité pasáže byly kurevsky špatně slyšet. Dodnes nevím, či to bylo zapříčiněno tím, že 50 % mojí krve byl líh, nebo nekvalitním ozvučením. Nicméně obdobně opilý kamarád si na to také stěžoval. 90 % filmu hrozným způsobem burácí trabantí turba, která se aktéři snaží překřičet a není to prostě ideální. Poté nás naštěstí napadlo jít blíže k plátnu a tím pádem i ke zdroji zvuku a při velké dávce soustředění už to nebylo s tím zvukem tak zlé. Pokud se tedy na film chystáte, tak rozhodně nechlastejte. Vůbec si ho neužijete a bude vám druhý den zle. Raději zkuste překvapit svá játra vodou. Jinak mě dost mrzí a mám i nemalé výčitky, že jsem právě tyhle tvůrce vůbec nijak finančně nepodpořil, ale v době, kdy film frčel v kině, jsem prostě neměl absolutně čas. Na DVD se mi poté čekat nechtělo, když film nabízí uložto ve stejnou dobu a úplně zadarmo. Vyvěsil jsem tedy po dlouhé době černé vlajky s lebkou a při plném vědomí se konečně dočkal. David Novotný nám to opět skvěle odvyprávěl. Sešla se opět skvělá sestava a já se zbytečně bál hned několika věcí. Slečny na palubě žlutého cirkusu a dalších dvou nových členů výpravy, kteří měli o nějaké to kolečko navíc. Slečny na palubě jsem se bál proto, aby nám její a Danova romance nějak nenarušovala sledování. Přeci jen, film má sotva 90 minut a na nějaké nadbytečné romantické vsuvky prostě není moc času a prostoru. Kromě občasného vzájemného foukání bolístek, několika polibků a menší partnerské rozepře, to bylo v rámci možností snesitelné a dávám Domči svolení k účasti na (doufejme) další výpravě. Dvou vozejků jsem se bál proto, že jsem očekával nějaké nepříjemné citové vydírání a neustálé opakování, jací jsou úžasní, že se dovedou takového půlročního rekreačního zájezdu zúčastnit, apod. Nic takového se nekonalo! Byli prezentování jako rovnocenní členové výpravy a nebýt lehce upraveného a dosti šíleného řízení na trabantu, tak by si člověk skoro ani žádné tělesné odchylky nevšiml. A samozřejmě musím zmínit i parádní písničku slovenského národního umělce Marka Slobodníka, který je můj vůbec nejoblíbenější a nejsympatičtější člen výpravy. Plný počet nedám, protože Jižní Amerika byla krásnější a po všech směrech prostě úžasnější. Laťka se vyhoupla neskutečně vysoko a tento snímek je o pořádný kus horší. Stále se ovšem jedná o parádní dokument, za který tvůrcům moc děkuji a přeji jim v budoucnu další splněné cíle a překonávání sebe sama. ()
O chlup horší než Jižní Amerika. Bylo to více o lidech, než o cestování. Chyběli mi tam mapky ukazující, kudy nám tento nejslavnější, český cestovatelský tým obohacený o nováčky cestoval. ___ (Jiráskovo divadlo, Nový Bydžov) ()
Zatímco předchozí díly nabízely unikátní záběry, ale z filmového hlediska nebyly úplně přesvědčivé, teď mi připadá, že Dan Přibáň udělal výrazný pokrok a výsledkem je jednoznačně nejlepší filmový záznam žlutého cirkusu. Že je to tentokrát nějak více o lidech než o autech, vůbec nevadí, spíš je to jednou z předností filmu. ()
Oproti předchozím filmům velké zklamání. Chybí představení celé posádky (jména mi nestačí), chybí úplně zeměpisné informace (kudy kam jedou, přes jaká města, pouště, pralesy, oblasti atd.), chybí mi nějaký ucelenější koncept. Byl jsem na přednášce hned jak se vrátili a to byla úplně jiná káva. Doufám, že seriál bude výrazně lépe zpracovaný, materiálu bylo dost, tak snad to dobře sestříhali :) 65% ()
Pro mě nejslabší film z cyklu trabantích cestopisů, poněvadž se zde začala řešit především jen cesta (tohle se rozbilo tady, tohle támhle, přesto jsme to dokázali opravit atp.) a vytratila se poetika cestování. Proto mi zcela chyběl detailnější pohled na navštívené oblasti, jak to bylo v předešlých filmech. Přitom snímek obsahuje opravdu několik zajímavých filmových záměrů krásných krajin a scénář je vypointovaný, poněvadž z pohledu Dana Přibáně je opravdu nejdůležitější dojet to a nevzdat cestu, i když to vypadá beznadějně, což velmi oceňuji! Přesto jen celkově za lepší 3 hvězdy, bohužel. Věřím, že seriál bude o dost zajímavější. ()
Je to jízda! ()
Reklama