Režie:
Christian DuguayKamera:
Christophe GraillotHudba:
Armand AmarHrají:
Dorian Le Clech, Batyste Fleurial, Patrick Bruel, Elsa Zylberstein, Bernard Campan, Kev Adams, Christian Clavier, César Domboy, Ilian Bergala, Lucas Prisor (více)Obsahy(1)
Bratři Maurice a Joseph jsou kluci, kterým žádná lumpárna není cizí, a protože bydlí v Paříži, mají příležitostí pro svá klukovská dobrodružství více než dost. Tím spíše, když je jednomu deset a druhému dvanáct let. Bohužel jim do dětských her a radostí zasáhne tvrdý osud. Jednoho dne jim totiž maminka musí na kabáty přišít žluté hvězdy. Francie je okupována německou armádou a nacistická správa přitvrzuje. Židům v Paříži už jde o život, a tak tatínek rozhodne, že kluci musí uprchnout do dosud neokupované zóny na jihu Francie, kde se snad všichni zase setkají. A protože Maurice a Joseph musejí z ohroženého domova odejít okamžitě a pokud možno nenápadně, nemají žádné cestovní doklady, vezmou si jen minimum peněz a jídla. Před sebou mají dlouhou cestu nočním vlakem, bezohledné německé hlídky, nebezpečný přechod přes demarkační čáru a cestu přes vysokohorské hřebeny. Jediné, na co se mohou spolehnout, jsou vlastní síly, bystrost, statečnost a instinkt. Netuší, že potrvá ještě tři roky, než válka skončí. Malí hrdinové si naštěstí při tom všem dokáží v sobě uchovat dětství i najít čas na malá klukovská dobrodružství. (Cinemart)
(více)Recenze (161)
Reziser Christian Duguay /Jappeloup, Hytler - vzestup zla, vychovny tabor/ natocil len priemrny film z obdobia Druhej svetovej vojny, kde dvaja chlapci stvaraju lumparnu za lumparnou. Potom divak zisti ze ide o mlade zydy - teda zas len utrpenie jedneho naroda je v popredi, jakokeby Cigosi, Svedkovia Jehovovi, politicki vazni atd atd proste nejestvovali. To je uz dlhodobo znama zalezitost a tento film to zas dodrzuje, preto len sivy, sedivy nevyrazny priemer : 50 % ()
Jak to ti Francouzi dělají, že v reálu je to nesnesitelný národ a ve filmovém světě točí celou řadu lidsky emotivních kousků, které prostě stojí za to vidět a s herci klidně i prožít. Z Paříže do Paříže je totiž další z řady těch vzorových dramat z druhé světové války, které nenapíše nikdo jiný, než právě samotná válka. A v mnoha ohledech je to příběh neuvěřitelně silný, až se nechce věřit, že se opravdu stal. Jenže se stal a já těch 110 minut držel emoce na uzdě, jak to jenom šlo. Jenže ani to mi moc nešlo. Silný příběh, velice pěkné kulisy francouzského městečka, zajímavý a napínavý průběh. Jo, kdyby mě to drželo v napětí celou tu dobu, tak snad i tu pátou hvězdu vypálím. Ani tak si to ale určitě nenechte ujít... ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $9,276,000▐ Obdobie 2. Svetovej vojny s pohľadu unikajúcich chlapcov naprieč Francúzskom dobre zachytené, má to zopár dobrých silných momentiek. Zbytočne sa tu nepritvrdí, čo je dobre, je to skôr také dobrodružnejšie podané. /60%/ ()
Již tradiční zástupce subžánru sentimentální válečné drama na téma holocaust, velmi pěkně natočený, ale až příliš idylický film... Christian Duguay je schopný a nadaný režisér, ale samotný příběh je tak silný, že mu ten tvůrčí emoční kalkul a hraní na city škodí...je to sice pochopitelný tah, zvláště v kombinaci se zvoleným rastrem vyprávění z pohledu dětského hrdiny, ale té poetiky bylo na můj divácký vkus příliš... Pěkná kamera Christophe Graillota a záměrné tónování barev, v němž převládají ty teplé, ten pokus o proslunění a charakter ,,letního příběhu" mi příliš nekoresponduje s šedavou dobou té nejhorší éry v moderních evropských dějinách... PS: Letos se v daném subžánru urodilo, film s velmi podobným rastrem je i náš koprodukční Úkryt v zoo... ()
,,A PŘÍSAHEJTE, ŽE NIKDY NIKOMU NEŘEKNETE, ŽE JSTE ŽIDI. TO NENÍ ZBABĚLOST…“ /// Čestní a hrdí Židé v Paříži. Všeho do času – řekli si Němci a zavedli tu parádu s hvězdou na voblečení. Ti moudřejší pochopili. A vydali se na cestu… Žádný ponurý ukrejvání, ale zdrhání na čerstvým vzduchu, s nebezpečím a bratrskou péčí (láskou). Osud (kterýmu jdou kluci vobčas naproti) se snima nesere (stejně jako Němci). Ale děcka bojujou… Takový pohádkový vyprávění s dětským (klukovským) podtextem, plný hrdinů (a trochy Vašuta), u kterýho se dá celkem stoprocentně upustit kroupa. (Což by nemělo překvapit ani cyniky.) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Autobiografickou knihu „A Bag of Marbles“, kterou v roce 1973 napsal Joseph Joffo, ani film z roku 1975 neznám. 2.) Na vlastní bulvy zjistím, že je lepší přijmout bolest z fackování, než přijít o život ze strachu z něj. 3.) Thx za titule „katrab“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Neexistuje válečná reparace, která by dětem nahradila to, že musely předčasně dospět.. Duguay citlivě a nikterak okázale o rodinném a sourozeneckém poutu utuženém těžkými časy, nicméně na tohle silné téma mám o něco vyšší požadavky ohledně formy i emoční ryzosti. Drobná role Christiana Claviera v mých očích znamená jeho další rehabilitaci za tu smrdutou kreaturu v Návštěvnících.. ()
Z Paříže do Paříže přináší skvěle natočený snímek o osudech jedné rodiny "based on true story." Úžasní (a moc fešní:) herci v rolích dětí a dospívajících bratrů. Pokud od válečného filmu čekáte jen šedé barvy, utrpení lidí, jejich ztrhané obličeje, bahno rozježděné tanky, všudypřítomné násilí, vraždění a beznaděj, tento snímek vás vyvede z omylu. Un sac de billes je prosluněný, barevný film plný naděje, "lidského" přístupu a především ku*evského štěstí. Až jsem si říkala, že není možné, ani pravděpodobné, aby kluci měli po celou dobu svého putování jen samé štěstí. Pokud se jim to ve skutečnosti opravdu tak přihodilo, tak při nich opravdu stáli všichni svatí. V několika scénách stačil jen nepatrný okamžik a vše mohlo být jinak. Za zmínku stojí rolička Christiana Claviera coby lékaře. ()
Těch adaptovaných knih je víc a je dobře, že jsou. Překvapivě filmy podle nich jsou celkem zdařilé, aspoň ty, které jsem viděla. Tady hodně dobře zafungovala atmosféra, má to grády, ale netlačí se na pilu. ()
Silný a emotivní počin, u jehož příběhu se až nechce věřit, že se takto nějak mohl odehrát ve skutečnosti. Bratři měli často neskutečnou kliku. Filmu nechybí napětí, skvělé herecké výkony i celkově zdařilé zpracování. ()
Příjemný film z válečné Francie, který dokáže vyvolat celou řadu nejrůznějších pocitů. Asi je to spíše na slabších pět hvězd, ale nemůžu si pomoct, v daném žánru životopisných válečných filmů, ve kterých se neválčí, je to pro mě jeden z nejlepších počinů posledních let. Prostě a jednoduše se mi tento příběh židovské rodinky dostatečně líbil a zaujal mě po celou dobu. 85% ()
Pěkný, chytře napsaný příběh o strastech francouzské židovksé rodiny za druhé světové války. Měl jsem nutkání dát 100%, ale místy se přece jen režisér o mé emoce ucházel až příliš okatě a na sílu. ()
Ťažká doba rodí zaujímavé, no smutné príbehy. Presne takým bol aj príbeh oboch bratov, ktorí takmer celý film niekam utekajú. Cestou stretávajú dobrých no i zlých ľudí, ktorých zlo ukryté niekde hlboko vo vnútri sa naplno prejavilo práve v týchto krušných časoch, čo je samozrejme jedna z ľudských prirodzeností. Na druhú stranu sa našťastie chalani stretli aj s láskavými postavičkami, takže to nemali až tak drsné. Práve preto si myslím, že z Paríža do Paríža je jeden z najrealistickejšie natočených snímkov na túto tému - zbavený zbytočného sentimentálneho pozlátka a hrania na city diváka. Keď sa nad chalanmi a ich rodinou trochu viac zamyslím napadne ma, že vlastne tá rodina ani nedopadla až tak zle. Ktohovie ako by to skončilo, keby mali utekať z Poľska, Československa alebo z Nemecka. Mali šťastie, že na to Azúrové pobrežie to nebolo až tak ďaleko. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
Vždycky jsem brečela u Dvou mužů ve městě, ale abych prořvala celý film, to se mi stalo poprvé. Fantasticky a přitom jednoduše natočený příběh dvou kluků utíkajících před smrtí. Výjimečně se mimořádně povedl i český dabing, ano, říkám to hlavně proto, že mého oblíbeného Patricka Bruela mluví svým sametovým hlasem Jirka Dvořák. ()
V časoch takého Saulovho syna pôsobí Z Paríža do Paríža ako značne retro kúsok, ktorý sa ale nehanbí za svoju sentimentalitu, klasické rozprávanie alebo vlezlú hudbu. To by mi ani tak nevadilo, ak by tento košatý príbeh, hodný jednej seriálovej sezóny, nebol prerozprávaný ako z rýchlika. Občas som sa strácal v tom, kde sa zrazu postavy ocitli a prečo sú práve s tým, s kým zrazu sú a pred minútou ešte neboli. Ale je možné, že je to čisto iba môj problém a súvisí so sústredenosťou. Kažopádne pozerateľné, vyhýbajúce sa drásavým scénam, len netreba očakávať žiaden art, prípadne svojský, autorský pohľad na udalosti druhej svetovej vojny. ()
Je to sice hezké, ale až moc hrané na city. Slzy tečou nonstop. A taky ten konec. Snad si tak 9ti letý kluk vážně nemyslel, že s ním bude chodit dvakrát starší holka. To jsem se celkem zasmála. ()
Celý čas som mala pocit, že sledujem nejaký rozprávkový príbeh ... chlapci šikovní, dobrí a slušní. Na svojich cestách mali kopec šťastia a k dispozícii dobrých ľudí ... na malé výnimky sa im celkom darilo. Viem, že to až také jednoduché v skutočnosti nebolo, a ani ten ich príbeh nebol až taký veselý ... ale bratia Maurice a Jo a ich rodina dopadli ešte celkom dobre .. však vieme svoje. Veľmi pekne natočené, chlapci hrali úžasne ... páčilo sa mi. ()
Dosť typický francúzsky film z druhej svetovej vojny, no pri všetkej úcte väčšina z nich nie je natočená zaujímavo. Divák je v tomto prípade zaujatý jedine dojmom prébehu na základe skutočných udalostí. Chýba však tomu šťava, holocaust musí byť natočený trochu vyhrotenejšie. ()
Hodně dojemný příběh, silný především výkonem malého Doriana Le Clecha. Zápletka má jen jednu vrstvu, a tou je neustálý útěk před anitsemity. Okupovanou Francii mám rád, napětí velké jen v jedné scéně v zahradě. Christian Clavier v titěrné roličce židovského lékaře. Film se očividně natáčel i u nás, poznáte minimálně Marka Vašuta (předabovaného někým jiným). ()
Obstojný francúzsky vojnový film o dvoch židovských bratoch na úteku, ktorí sa skrývajú pred nemeckými zlosynmi, alebo domácou milíciou, ale koľkokrát stáli zoči - voči nepriateľovi, tvárou v tvár. Tvária sa, že sú alžírski kresťania, aby nepadol tieň podozrenia, inak by ich čakal transport smrti. Je to taký snímok, že na jedno pozretie, dobrý, ale nič viac, nič menej, kvôli čomu by som ešte po skončení záverečných tituliek dumal, aký skvelý film som to zhliadol. To sa bohužiaľ nekoná, ale až tak neľutujem, že som tomu venoval svoj dvoj - hodinový čas, ktorý by sa dal aj inak stráviť. Vôbec nič sa nestalo, opäť som videl priemerný film. Que la France vive. ()
Dětský pohled na 2 sv. válku, který má pár silných momentů, ale jako celek moc nefunguje. ()
Reklama