Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Sherwan Haji, Sakari Kuosmanen, Tommi Korpela, Janne Hyytiäinen, Ilkka Koivula, Kaija Pakarinen, Nuppu Koivu, Tuomari Nurmio, Ville Virtanen, Sulevi Peltola (více)Obsahy(1)
Stárnoucí podomní obchodník s košilemi Wikström dělá velké rozhodnutí: opustit svoji ženu alkoholičku i uvadající živnost. Po epizodní kariéře pokerového hráče zakoupí nevýdělečnou restauraci na zapomenutém helsinském dvorku. Brzy se ukáže, že nepřístupná slupka málomluvného hrdiny skrývá veliké srdce – to když Wikström nabídne práci o poznání mladšímu muži, který se dílem osudu nachází ve zdánlivě bezvýchodné situaci. Jak bývá u filmů Akiho Kaurismäkiho zvykem, lidskost, přátelství a smysl pro humor probleskují ponurostí a dodávají této hořkosladké komedii příchuť optimismu. (Aerofilms)
(více)Recenze (114)
Vyprávění je opravdu kouzelné. Ne nadarmo dostal film Berlínského medvěda za nejlepší režii. Na druhé straně je jedna z linií vyprávění ideologický politický plakát o hodných uprchlících když se ve světě zapadlých lokálů potkají dva osamělí muži. Kaurismäki opět nezklamal. Výborná hudba, herci...Je ten jednostranný idealizovaný pohádkový pohled na uprchlíky si mohl na stará kolena odpustit. ()
Komediálně laděný snímek, který Vás se svou lehkou hravostí a vybalancovaným dramatem zcela strhne. Režisér Aki Kaurismäki zde rovněž velmi osobitým stylem vykreslil hlavní postavy a postavičky, pročež se s nimi velmi rychle sžijete a film si užijete o to více. Jen škoda té dlouhé stopáže, která nabízí několik hluchých míst. Až na tento detail je snímek Toivon tuolla puolen dalším povedeným severským kinematografickým "zářezem" do té správné pažby. Skvělá práce! ()
Zřejmě nejsem intelektuálně dostatečně na výši, abych se u tohoto filmu dokázal bavit. Což o to, nějaké ty humory se tu občas vyskytly (s důrazem na slovo občas), pár scén mě zaujalo, ale zbytek na mě působil nudně a táhl se, jako týden před výplatou (v mém případě před důchodem). ()
Kaurismäaki vie zaujať principiálny postoj aj k súčasným témam. Jeho rukopis sa ani za tie dlhé roky v podstate nezmenil. Prakticky využíva suchý humor a statickú kompozíciu, v ktorej vynikne absurdnosť a tragika a zároveň zľahčuje veci, aby pointa vyhrotených situácií mala bohatšiu interpretačnú úroveň. Neviem ale, dáko som pociťoval, že ho limituje vlastná vynaliezavosť a originalita na nejakom bližšie neurčenom podklade ľudskej dôstojnosti, ktorú tam implementoval. Akoby na hlavnú postavu kládol dôraz, ktorý mu potom unikal v zvolenom tempe rozprávania, hoci práve to v priebehu rokov veľmi nezmenil. Ťažko sa mi k tomu vyjadruje. ()
Některé dialogy, situace a vtipy opravdu fungují. Hudba skvělá. I když... Objevuje se zde zkreslený a nerealistický pohled na současné migranty, kteří se objevují ve filmech jen v určitých stereotypech ( převaděč pracuje zadarmo, protože za takovéhle věci peníze nebere. Jedna z hlavních postav, migrant, do Finska nechtěl, jen se tam ocitl omylem, protože usnul na lodi v přístavu, když prchal před neonacisty. V uprchlických táborech panuje pochopení, přátelství a nedochází tam ke konfliktům, kdežto na ulici ve Finsku není s místními obyvateli bezpečno). Naštěstí se najde hodný majitel restaurace, který uprchlíku toužícímu pracovat sežene zaměstnání. Dál pokračovat nebudu. Opravdu nic ve zlém. Jen jsem zvědavá, jestli někdy bude natočený i film z trochu jiného hlediska. Všichni víme, že existují lidé hodní, ale i ti méně nevinní. Nemělo by se točit o všech osobnostech? - Naštěstí je ve filmu dosti nadsázek, zvláštních postaviček, absurdit a úmyslného přehánění. ()
Jsi moudřejší, ale já jsem starší. :-) Ty dialogy to je něco. Skvěle jsem se bavil a příprava sushi .... to se budu ještě dlouho bavit. 8/10 ()
Skvělý zážitek severské provenience v režii kultovního režiséra. Bavil jsem se jemným humorem, suchostí hlavního hrdiny, verbálními i nonverbálními hereckými výkony svérázných postav. Pěkná a dobře zařazená hudba celý dojem jen pozitivně podtrhovala. Viděno v Bio OKO. ()
Aki tu výrazne zredukoval svoj cynický humor a bezdejové pasáže vyplnil 6 pesničkami. Lenže to ešte viac zriedilo už aj tak dosť chabý sujet. ()
Aki Kaurismäki stárne a jeho herci s ním. Entuziasmus a spontaneita jsou projevem mládí, a u něho to není jiné. Jeho poslední příběhy (řekl bych, že se dá mluvit a třech fázích a tato je poslední) jsou zajímavé, dobře natočené, ale chybí v nich cosi, co tam možná dříve bylo. Mám pocit, že by každý dobrý režisér natočit na podobné téma podobný film - což se o filmech jako Drž si šátek, Tatjano, Bohémský život nebo Calamari Union rozhodně říct nedá. Pozn. 1: Když se ve filmu poprvé objevil Sherwan Haji (jako Khaled), spatřil jsem archaického syrského bojovníka na lovu lvů (samozřejmě s vlnitými vousy). Pozn. 2: Relativně dlouhé sekvence filmu byly naplněny hudbou (mimochodem skvělou, jak se ostatně dá od AK čekat), a i když film hodně oživuje, přesto to není "hudba filmová", ale spíš laciný benefit. ()
Mám ráda Akiho smysl pro detaily, staromilství a velmi jemný až mnohdy nenápadný suchý humor. Originalita se projevuje i ve výběru herců či neherců. Tentokrát mne velmi zaujali i hudebníci :) Otevřené konce filmů mi obohacují fantazii. ()
Malokdo umi skloubit aktualni deni a problemy spolecnosti s nenucenym humorem a hudbou tak, aby to nebylo trapne a kycovite, ale zabavne a prijemne. Aki to opet dokazal - nechybi tradicni davka cynismu a satiry, ani vypraveni obrazem, perfektni kamerou a strihem bez zbytecnych reci... a kdyz uz dialog, tak stoji za to. Nemluve o vybornem castingu .) ()
Ach jo, takže Kaurismäki fakt natočil pohádkovou agitku o strašně moc moc hodném uprchlíkovi, který se seznámí s dalšími moc moc hodnými uprchlíky v uprchlickém táboře a pak taky s moc moc hodnými Finy, kteří ho zaměstnají, vyrobí falešné doklady a najdou mu ztracenou sestru. A taky se seznámí se skinheady. A ti jsou snad jedinými uvěřitelnými postavami v celém filmu, protože to prostě jsou skinheadi. Na tom všem jsou ale dva obrovské průsery. První je ten, že jestli jsem u Le Havre napsal, že tam Kaurismäki jede na půl plynu, tak v případě Druhé strany naděje by to platilo tak na čtvrt plynu. Prostě... kamerou a hudbou je to pořád ten starý dobrý Kaurismäki, ale z nějakého záhadného důvodu ztratil cit pro tempo a poetičnost scén. Tady je totiž většina scén delší, než by měla být a já fakt nechápu, proč. Asi se Kaurismäki snaží zavděčit trendu moderní kinematografie natahovat filmy na co nejdelší stopáž, ale jinak fakt nevím. Prostě to není ono, je to nuda a to jeho styl mám strašně rád. Druhým průserem je to, že Kaurismäki zde popřel celou svoji tvorbu. Zní to divně, ale hned to vysvětlím. Ve všech jeho filmech (viděl jsem všechny kromě Bohémského života a Světel v soumraku) jsou Finové uzavření, introvertní, těžko se smiřují sami se sebou a ještě hůře se mezi sebou seznamují. A tady? Finové hned se vším pomůžou úplně neznámému člověku, hned se s ním baví jako s letitým kamarádem... Sorry, ale co to sakra je? Navíc tady jsou všechny postavy neskutečně černobílé. I v Le Havre jsou Finové ještě pořád Finové, ale tady? Evidentně je Kaurismäki buď tak fascinovaný tématem uprchlíků, že zapomíná na realitu (čímž myslím realitu, kterou zná, jestli mi rozumíte) a nebo se strašně snaží zavděčit na festivalech, aby dostal nějakou cenu. Nebo je v tom obojí zároveň. Tak jako tak, Druhá strana naděje nevypadá jako film od člověka, co natočil takové pecky jako Děvče ze sirkárny, Mraky odtáhly nebo Muž bez minulosti... Strašně mě to mrzí, nikdy bych nevěřil, že k tomu dojde, ale poprvé v životě musím dát Kaurismäkiho filmu jenom lepší 2*. Mám ho rád, je to talentovaný režisér - ale tenhle film se mu prostě nepovedl. A nadhodnocovat jenom kvůli tomu, že je to on, to už jsem jednou udělal. Podruhé už ne. Lepší 2* ()
Musím uznať, že námet o sýrskom utečencovi hľadajúcom azyl vo Fínsku sa mi celkom pozdával. Akurát to podanie ma akosi neuchvátilo. Na jednu stranu sa mi páčila tá občasná satira a suchý severský humor, no ten chlad, ktorý z toho vyžaroval mi prišiel viac na škodu ako na úžitok. Ja mám radšej temperamentejšie prevedenie deju s vypätejšími emóciami postáv. Teda aspoň pri filmoch s takým sociálne výrazným námetom, aký bol aj v Toivon tuolla puolen. Ale inak to bolo celkom zaujímavé, aj keď niektoré situácie boli prinajmenšom neuveriteľné a nereálne. ()
Príklad, ako možno autorsky reagovať na aktuálnu spoločenskú problematiku, a to na minimálnom naračnom priestore a s gráciou humornej absurdnosti. Nemusíme nijako akcentovať, že Kaurismäki je jeden z mála súčasných európskych tvorcov, ktorý svojou nezameniteľnou, smutno-veselou optikou úprimne reflektuje životy ľudí na okraji spoločnosti. Smútok a radosť idú neraz absurdne ruka v ruke, a aj keď v Akiho snímkach často víťazí optimizmus a divák si odnáša záverečný „feel good“ pocit, táto nádej nie je nikdy falošná. ()
[MFFKV - 2017] Nový počin Ariho Kaurismäkiho jsme si ve Varech nemohli nechat ujít a ačkoliv to bylo mé první setkání s Arim, tak očekávání byla vyšroubována na maximum. Také se nedá říci, že by vyloženě zklamal, jen je prostě potřeba očekávat něco jiného a také je zapotřebí chvilku vstřebávat Kaurismäkiho osobitý styl, který svou stylizací a absurditou některých dialogů připomíná především Wese Andersona. Suchý finský humor a oldschool stylizace, to jsou rysy, které Druhou stranu naděje oddělují od zbytku žánrově podobných komediálních dramat, které se zabývají uprchlickou tématikou. Té se v letošních Varech opravdu nedalo uniknout. Ari zaujal, ale nedokázal strhnout. ()
Nějak jsem si nevšiml těch komediálních prvků. Jo, asi dvakrát jsem se usmál, ale zbytek byla nudná sračka, která opět vyzdvihuje arabáče jako moc hodné a přizpůsobivé lidi, kteří tady chtějí pracovat a bezvýhradně se začlenit. Píčovina. Obsah filmu je absolutně lživý a já měl velké problémy to vůbec dokoukat. 30% ()
Kaurismakiho styl je velmi osobity a me jeho filmy o ztracenych existencich proste bavi. Sice jim k dokonalosti temer vzdy neco chybi, ale u me dobry. Posledni jeho film resi aktualni tema a tedy zivotni peripetie jednoho Syrana kdesi ve Finsku. Tradicne absurdni, film se nesnazi cokoliv resit, staci se jen divat a bavit se. ()
„A věřím, že velitel bude chtít vidět také únikové cesty.” „Naši zákazníci chtějí jen zřídka unikat, když už se dostali dovnitř.” - „Moc chytrá fenka. Naučil jsem ji arabsky a ona se obrátila na islám. Řekla, že je to zajímavější než buddhismus. Zítra hodlá obklíčit Budapešť a Bělehrad.” - „Kolik to hodí?” „Nic moc.” „Litr. A udělám týpkovi historii od vylodění v Normandii.” „Tak starý není.” „Stejná cena, i kdyby se narodil zejtra.” - „Poslyš... Zamiloval jsem se do Finska. Ale pokud bys věděl, jak se odsud dostat, byl bych ti moc vděčný.” +++ Zbožňuju ten chytrej humor a trochu temnou poetiku Kaurismäkiho filmů. Druhá strana naděje je dalším skvělým zářezem v Akiho tvorbě. V podstatě jde opět o příběhy lidí žijících na okraji společnosti, ale podané s takovou lehkostí a nadhledem, že po zkouknutí snímku prostě nejde mít špatnou náladu. (85%) ()
Čo my na tomto filme vlastne vadilo? Veď dialógy boli skvelé, párkrát som sa schuti zasmiala... Všetky postavy sympatické, priateľské.. Asi mi vadilo to "o dobrých ľuďoch". Až na náckov, ktorí sa dva razy objavia, všetci sú až príliš dobrí. Kontrola v podniku dopadne dobre, Wikströmova manželka prestane piť, aj toho psa nakoniec nevyhodia z reštaurácie... A príliš otvorený koniec, ako keby sa nečakane pretrhol filmový pás. ()
Když je lidem zle pijí, a když se jim daří dobře pijí ještě víc... ()
Reklama