Režie:
Bob ClarkKamera:
Reginald H. MorrisHudba:
Kenneth WannbergHrají:
Jack Lemmon, Robby Benson, Lee Remick, Colleen Dewhurst, John Marley, Kim Cattrall, Gale Garnett, Jim ChadObsahy(1)
Stárnoucí herec (Jack Lemmon) má strach z těžké operace a proto se rozhodne, že si bude ještě užívat života, dokud to půjde. Ale jeho manželka se ho snaží přemluvit, aby tento riskantní lékařský zákrok podstoupil. (MVanis)
Recenze (22)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $9,000,000║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Jack Lemmon je jeden z mých nej herců a každou příležitost ho vidět si hýčkám. Tribute je další z dokladů, že nebyl jen úžasný komik, ale dovedl mistrovsky zahrát i dramatickou roli. Jeho postavu tu vynášejí do nebe za to, že byl stráááášně zábavný. Yes, žil si podle svého a rodina a přátelé se buď přizpůsobili nebo trpěli, on to příliš neřešil. Skvěle je tu zobrazené, jak ho syn odstrkoval, protože způsob otcovství mu nevyhovoval, přitom mu otec zoufale chyběl, ale než takového, tak raději nic - "Ještě nejsem připravený pro tebe brečet". Na druhé straně je ten film v mnohém hrozně vyčpělý a zatímco jiné zrají jako víno, tady bych to viděla přesně naopak. Pódiový výlev v závěru mi to z uvažovaných 4 hodil do 3*. ()
Oscar 1 nominace: Herec HR - Jack Lemmon . . . . . Zlatý Medvěd - výběr ()
Tribute je film na vážné téma se spoustou hlubokých myšlenek a dramatických scén. Pro mě příliš smutné a depresivní, komedie ani náhodou. A když se s něčím moc tlačí na pilu, ne vždy je to ku prospěchu. Jacka Lemmona není třeba chválit, v jeho případě je skvělý výkon samozřejmostí. Tak pochválím jen český dabing, ten se skutečně povedl. ()
„Jestli tohle myslíme vážně, jsme v průšvihu.“ Film o vesměs vážných tématech podaný zároveň s obrovskou tragikomickou nadsázkou se v tomto případě vážně povedl. Myslím, že dnes už málokdo umí napsat tak skvělé dialogy, které vystihují ducha života, dokážou přinést naprosto nenucený humor a zároveň tolik toho o vztazích mezi postavy ve stejnou chvíli říct. S každou další scénou a zvratem jsem měl pocit, že proplouvám směrem k postavám této inscenace stále blíž, jako u televizního seriálu, který si vás možná získává déle, ale nakonec vás osudy hrdinů nepustí. Až jsem si na konci říkal, že bych si klidně přidal ještě třetí hodinku, protože by mě hodně zajímalo, jak by doposud věčně neklidný a přes úspěšné nalézání cesty k sobě často složitý vztah syna a otce pokračoval i po velkolepém, snad definitivně smířlivém večeru. Přibližně stejně zajímavé jako vztahové drama zůstává i vnitřní drama Scottieho, který se v průběhu bilance nad svým životem stále víc utvrzuje v dosavadních postojech k životu i okolí, ale zároveň si jasně začíná být vědom svých chyb. Dívat se na Jacka Lemmona, předvádějícího v plné formě excelentně vyváženou směsici komického i charakterního herectví, mi tady bylo stejným potěšením jako poslouchat původní český dabing s přesně padnoucím Vladimírem Brabcem. ***** „Teď už vím, co bych Ti chtěl zanechat, synu...“ Tohle je podle mě snad ten nejlepší film, který Bob Clark po sobě jako režisér zanechal. [90%] ()
Skoro každý druhý dialóg je ako z veľkej knihy života ... cítiť, že Hold je predovšetkým divadelná hra. O vzťahu medzi otcom a synom. Kde syn je asi aj rozumnejší a citovo vyspelejší než otec. A otec? To je tak trochu sebec, ktorý predsa len tú jednu prioritu má, a to .. baviť ostatných, a syn je na druhej koľaji. Keď si to uvedomí, už je neskoro plakať na pódiu .. alebo žeby predsa? Ale znáš ho .. hehehehehe. ()
Potřebujeme víc času. Proč? Protože bych teď pro tebe nedokázal brečet. Hodně silný moment tohoto zvláštního filmu. Otec a syn, každý je úplně jiný. A přesto otec a syn. Ale hlavně brilantní výkon Jacka Lemmona. ()
Ach jo. Tohle jsem měl v plánu vidět pro údajný pozitivní pohled na život už asi pět, šest let. Až filmový maraton Willyho Kufaulta mě donutil se na to tedy konečně podívat - a jsem zklamán. Nevidět těsně před tímto filmem Život jde dál... Ále, jinak. Prostě tady těm postavám nevěřím. Celé je to vyfabulované a postavy nemají uvěřitelné charaktery. Lemmon hraje jako o život (dvojsmysl), ale jeho postava je napsaná neuvěřitelně špatně. On totiž v podstatě není kladnou postavou. V práci se mu nedařilo, peníze neudržel, žena se s ním rozvedla, syn ho nesnáší, ale lidi ho mají rádi pro jeho veselou povahu. No já nevím, na mne působil jako špatný klaun, ne komik. Pokud bych někdy znal takového člověka, asi bych měl z něho osypky hned po pár minutách. Už vůbec nevěřím tomu, že by takto balil mladé holky. Vlastně ani ty hlášky nic moc. Za vrchol hlášek považuju film Charade, kde už jen úvodní slovní přestřelku na horách jsem si musel pustit několikrát, neb mi všechny ty vtípky a dvojsmysly hned nedošly. Tady prostě zazní takový ten tradiční americký humor, který nemám rád, pro mne až moc podbízivý a jednoduchý. Postava syna je rovněž pojatá dost stereotypně, ba povrchně, jemu ten přerod v milujícího syna prostě nevěřím. Co ale celý film nejvíce shodilo, je nejprve promítání velkých fotek, u kterých se ta mladá děsně směje (až nepřirozeně), a pak ty závěrečné projevy a snaha tlačit to násilím na kapesníčky. A že to jako že shodím spadlými kalhotami? Ale no tak. ()
Vlastne malo všetko dokonalý timing. Otec sa chcel so synom zblížiť, keď ten už bol dosť starý, aby sa jeho lacným trikom dokázal postaviť. Takže namiesto zblíženia sa s ním musel najprv zmieriť. A syn mu za to nevyznal lásku, ani si s ním nedal pivo či futbal, ako by sa patrilo v opačnom garde, keby ho otec nezanedbával. Syn mu za to skúsil zachrániť život. Jack Lemmon skvelý v roli zabávača, usilujúceho o priazeň jediného člena obecenstva svojho života, ktorý sa vôbec nebaví. Film mi bol odporučený s dabingom, ktorý mi vadil iba vo veselšej rovine príbehu. Brabec mal síce priliehavý a charizmatický hlas, ale v situačnej komédii narážal na limity prekladu, kedy sa nedá veľmi brať do úvahy odlišný slovosled medzi obidvomi jazykmi, lebo gestikulácia alebo mimika herca chce zdôrazniť určité slovo, ktoré je v preklade na inom mieste. V dramatických scénach s pokojnejším neverbálnym prejavom naopak dabing z môjho pohľadu fungoval ako hodinky. ()
Až skoro do konce to byl moc fajn film. Nelehké sbližování otce se synem, pro které bylo složité k sobě najít cestu, se pomalounku začínalo dařit a celé to působilo uvěřitelně, občas nostalgicky, občas vtipně, bez nějakého sklouzávání do kýče. Až tedy na ten závěr v podobě hromadné reality show. ()
Komediální drama, ve kterém se pravidelně střídá smích a slzy, v podstatě komorní vztahovka o hledání cesty otce k synovi a v tomto případě i obráceně - syna k otci.. Vstoupí-li do života vážná nemoc, je nejvyšší čas být upřímný, nejen k druhým, hlavně k sobě, k tomu dodávám, že já na druhé šance věřím.. Je to moc hezky napsané, Jack Lemmon má co hrát a tak hraje jak o život, když mu o ten život ve filmu jde.. Závěr mi bohužel příliš nepadl do noty, tak proto dnes večer hodnotím za 4*.. ()
Jacka Lemmona mám veľmi rád a obdivujem ho, že do každej svojej role vedel dať úprimné srdce. Keď mal byť excentrickým bláznom, tak takým rozhodne bol , ale keď ho rola stavala do pozície emocionálne nevyrovnaného chlápka, razom sa zmenil na neho. Bol to úžasný herec a svojim štýlom v tomto filme mi veľmi pripomínal herectvo Woodyho Allena. A tu jednoznačne ťahal celý film a bez neho by to určite nebol až tak skvelý zážitok. Jedine čo mi tu trocha vadilo bola postava jeho syna, nielenže mi prišiel rozmaznaný, ale aj bezcharakterný či tvrdohlavý. Ťažko som si na tuto postavu zvykal, ale v konečnom dôsledku aj táto postava tu mala svoje miesto aj priestor. Hneď od začiatku si film určil pravidla, ktoré mi veľmi vyhovovali. Tak začiatok je divoký, stred extrémne živelný a už ku koncu to má aj citovú hĺbku, tak u mna bez debát velká spokojnosť. ()
Příběh, který vypadá tak, že ho mohl napsat sám život. Film po celou dobu působí velmi civilně. Pod náporem právě propuknuvší nemoci a uvědomující si svou vlastní smrtelnost hledá snad až příliš lehkovážný otec (Jack Lemmon) cestu ke svému snad až příliš serióznímu synovi (Robby Benson), de facto se v omezeném čase snaží dohnat, co zameškal, když tu pro něj nebyl. Z druhé strany se pak syn snaží najít důvod, proč mít otce rád (důvod, který spočívá v něčem jiném, než že je to jednoduše jeho vlastní otec). Film za mě stojí a padá s výkonem J. Lemmona, jehož postava dokazuje, že aby si šlo člověka vážit, nemusí tento zrovna vymalovat Sixtinskou kapli či složit Osudovou, nikdo by po nás neměl chtít, abychom se obhajovali (via Red Dwarf - Inkvizitor) aneb K tomu být plnohodnotným členem společnosti bohatě stačí dělat různé srandy a šprťouchlata. Doufám (spiklenecky mrká a shání se po kostýmu kuřete)! 75 % ()
Vážně nejsi herečka ? Proč? Vyhýbáš se kuchyni. Od herečky se dočkáš snídaně jen tak, že jí uděláš značky na podlaze.... Jack Lemmon v plné síle.. ()
Syn na mě ze začátku působil trochu moc sošně, zatímco jeho táta Scottie mi byl od začátku spíše sympatický, protože to (možná až někdy otravné) věčné vtipkování pro něj nebyla jen nějaká velká póza, ale zkrátka styl života postavený na tom se hlavně bavit, kdy ani nechtěl prozradit svému synovi svou nemoc, aby ho to nedeptalo. Musím uznat, že postupem času mé sympatie trochu uvadaly, když už i syn časem dokázal vtípkovat, zatímco Scottie s ním nedokázal vést se synem (až na vyjímku u klavíru) žádný vážný klidnější rozhovor, který by oba možná potřebovali a trochu mi připadalo až neskutečné, že by se v tom okolí nepřidal k synovi někdo, kdo by se ke kritice Scottieho přidal, i vzhledem k těm jeho pracovním neúspěchům, i když rozumím, že ta schopnost pobavit lidi je důležitá a ze Scottieho určitě vyzařovala. Když už ale na začátku řekl, že potřebuje tuto schopnost naučit i syna, čekal jsem možná více jejich společných situací, kde se to budou učit (třeba s ním mohl jít na tu fotografickou výstavu, to jsem si říkal, že by mohla být zábava.:D) na místo někdy možná až nadbytku scén, kde Scottie baví společnost nebo si přeje polibek.....Ale nakonec se mu vlastně naučit syna bavit lidi podařilo, i se potvrdilo že jablko nepadá daleko od stromu. A pokud si Scottie vždycky přál hlavně polibek, příjde mi konec, kdy se ho konečně dočkal i od svého syna narozdíl od některých jiných komentujících naprosto přirozený a ani ne patetický....To spíše možná způsob televizního/divadelního herectví některých zůčastněných, ve kterých Lemmon pokaždé nemá rovnocenné spoluhráče. Přičemž u Lemmona mi sice příjde, že v osmdesátkách v obličeji trochu sešel a začal vypadat starší na svůj věk, na jeho energii, charismatu a hereckém nasazení to naštěstí nic nezměnilo. Lemmon zde mohl spojit svůj komediální a charakterní talent dohromady a herecké úmění předvádí třeba právě v závěru, když sedí v hledišti a mlčky se mu hlavou posmutněle honí vzpomínky. A bylo mi navíc ctí vidět film v raritním dabingu ČT s panem Brabcem v hlavní roli, který byl prostě člověk na místě a opět jsem si potvrdil, jak spolu byli s Lemmonem sžítí. Sice jsem v něčem takovém Lemmona ještě neviděl, ale opět mě potěšil a film dobře fungoval i v rovině rodinného dramatu v podobě komorních dialogových přestřelek, kterých tady mohlo být klidně ještě více, protože tento styl mám moc rád. Občas mi přišlo, že v nich pánové řekli něco až moc vyhroceného (i když to právě člověk v reálném životě často tak udělá), ale pak jsem si znovu připomněl tento dialog, který všechno vysvětluje a opět podtrhuje kvalitu scénáře: Když na mě působí něco emocionálně, tak potom odpovídám nevhodně - Chlapčce, to každej. I já, synu. ()
Klasický americký rodinný existenciální tear-jerker v lehčím zábavném pláštíku. 1) Spoiler. Neočekávejte žádná překvapení. Scottieho syn přijíždí do New Yorku na navštívit otce. Scottieho bejvalka je na srazu spolužáků rovněž v NYC. Přítel Marley zastává roli poradce. Pak tu máme mladou ženu Kim, po které vyjel otec a kterou "velkoryse" nabídne svému synovi. Karty jsou rozdány jasně a přehledně. Scottie bude zpočátku statečný, pak naštvaný, pak v depresi, poté ochoten synovi vyjít vstříc a nakonec smířený se svým osudem. Scottieho přátelé se semknou kolem něho. Syn Jud se naučí mít starého muže rád. Všichni se stanou lidštějšími a citlivějšími a možnost smrti se stane příležitostí k oslavě života._____ 2) Bernard Slade napsal stejnojmennou hru. Jack Lemmon na nabídku na Broadway reagoval s nadšením. Díky tomu se Sladeovi a producentovi Mortonu Gottliebovi podařilo prodat filmová práva společnosti Paramount Pictures za více než milion dolarů ještě před premiérou, která se uskutečnila v divadle Brookse Atkinsona 1. června 1978. Hra se dočkala 211 repríz._____ 3) Fakt, že scénář napsal Kanaďan, na hollywoodskosti snímku nic nemění. Moudra vkládaná protagonistům tvůrci do úst, by na mě udělala silný dojem, když mi bylo čtrnáct. Teď mě spíš nudila. Předvídatelnost, povrchnost a určitá lacinost zápletek mě do nadšení neuvedly. Ale musím uznat, že druhá polovina filmu získala na tempu a šmrncu. Zatímco první pointa (někdy po 105 minutách) mě docela překvapila, ta druhá závěrečná už neměla čím. Typický americký konec, kdy se soukromé vztahy a emoce propírají veřejně před fandícím publikem, byl sice dojemný, ale současně směšný, jak to jen Amíci umějí._____ 4) Postavy lze vnímat i jinak. Scottie, bývalý scenárista, který nyní pracuje jako tiskový agent (žádný herec, jak uvádí v Obsahu MVanis), je mi neskutečně protivný svým trapným humorem. Jeho syn ztělesňuje suchopárného účetního (prý fotograf), kterého právě exhumovali z hrobky, kde v pokoji 200 let odpočíval. Sluníčková Kim by jistě našla uplatnění v nějaké neziskové organizaci, páchající nesmlouvavé dobro. Prostitutku Hillary se zlatým srdcem, které pořádají její nadšení klienti večírek s překvapením, si umím představit jen s velkým nasazením vlastní fantasie. Snad jen ta otravná lékařka působí jako ze života._____ 5) Zaznamenal jsem i pěkné okamžiky. Oběd na počest Hillary a statisticky zanedbatelný počet duchaplných vtipů či výroků. Jud: Potřebujeme víc času. Otec: Proč? Jud: Protože teď bych pro tebe ještě nedokázal brečet. Nemohu však popřít, že dílo je po řemeslné stránce dobře napsané, zfilmované i zahrané. Jde o svého druhu one man show 55letého Jacka Lemmona i s výborným dabérem 61letým Vladimírem Brabcem. 6) Nemohu se nezmínit o fešném 24letém Robby Bensonovi (Scottieho syn Jud). Bohužel v této roli neukazuje prakticky nic ze své výrazné sexuální přitažlivosti. Benson je dnes známý americký spisovatel, režisér, hudební skladatel, textař, učitel filmové vědy a samozřejmě stále i herec._____ 7) Film natáčeli ve studiích v Torontu a v NYC. () (méně) (více)
Promiň, Willy, tohle mi nesedlo. Ne, že by to bylo vyloženě vyděračské, jak jsem se původně obával, ale nezapůsobilo to na mě. Humor mě minul, trvá to zbytečně dlouho, emočně mě to nechalo většinu času naprosto chladným a gradování nahnutého vztahu otce a syna jsem moc uvěřit nedokázal, vzhledem k tomu, že k jakémukoli posunu došlo spíš z vůle scénáristy, než že by to přirozeně vzešlo ze situace. Především ani hlavní hrdina mi nebyl zrovna sympatický a především mi jeho snaha být vtipný za každou cenu přišla spíš otravná. A snaze Boba Clarka udělat z něj kladnou postavu, kterou mají všichni kromě jeho syna strašně rádi, mi přišla ještě otravnější, vzhledem k tomu, jak byla nucená. Opravdu si nemyslím, že by takového člověka všichni tak zbožňovali. Našel jsem si v tom i klady, třeba herectví Jacka Lemmona, pár funkčních scén a fakt, že se to tu rakovinu snaží upozadit co nejvíc to jde (což mi sedlo asi nejvíc, nemám filmy o umírání rád). Dlouhou dobu jsem i doufal, že tomu budu moct dát aspoň ty tři hvězdy, ale přehnaně patetický závěr mi dojmy shodil dolů ještě víc, že to holt nevidím ani na ně. Takže se nedá nic dělat, na vyšší hodnocení to opravdu nevidím. Lepší 2* ()
Za každou cenu komik? Mi byl děsně nesympatický..i když se moc snažil být sympatický.. ()
38. Zlatý Glóbus za rok 1980 - nominace (1) - Nejlepší herec (drama) - Jack Lemmon ()
Hold je film o vážných věcech jako je vyrovnávání se s těžkou diagnózou, bilancování s vlastním životem a především pak o komplikovaném vztahu otce se synem. Nejde ale o čisté drama, což je dáno hlavně tím, že hlavní postava filmu (stárnoucí herec v podání skvělého Jacka Lemmona) k životu nepřistupuje vždy úplně seriózně (viz třeba jeho převlek za kuře v jednom z hovorů se svým synem). Neříkám, že bych vždy s jeho chováním a vystupováním souzněl a že bych občas neměl velké pochopení pro onu jistou odtažitost jeho syna Jada vůči svému otci. Ovšem ten určitý komediální nádech a humor, který film přináší, je velmi osvěžující. Konec je tedy trochu sentimentální, ale mě to k tomuto filmu docela sedlo. Sedla mi i veškerá filmová hudba takže ve výsledku maximální spokojenost. ()
Reklama