Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Bartek CierlicaHudba:
Petr OstrouchovHrají:
Jiří Macháček, Gabriela Míčová, Aňa Geislerová, Martin Finger, Klára Melíšková, David Novotný, Lenka Krobotová, Karel Dobrý, Sabina Remundová (více)Obsahy(1)
Filmová trilogie Zahradnictví se skládá ze tří samostatných filmů odehrávajících se na pozadí nejdramatičtějších období minulého století a časově předchází oblíbenému snímku Pelíšky (1999). Vypráví o třech rodinách: rodině leteckého radiotelegrafisty, rodině majitele kadeřnického salonu a rodině majitele zahradnictví. Obsáhne 20 let života postav, které musely v těchto pohnutých časech prožít nejlepší léta svých životů. Druhá kapitola rodinné kroniky Zahradnictví se odehrává na pozadí převratných událostí v letech 1947-1953. Hlavní postavou je majitel noblesního kadeřnického salonu Valentino v centru Prahy Otto Bock (Jiří Macháček) a jeho rodina, kterou zde zaměstnává. Podnik je smyslem a naplněním jeho života, po všech válečných útrapách se sem vrací jako uznávaný šéf se svou manželkou Elou (Gabriela Míčová) a jejími sestrami Bedřiškou (Klára Melíšková) a Vilmou (Aňa Geislerová). Sestry společně přežily válku a německou okupaci a staraly se o malé děti svých manželů, kteří byli zatčeni za protinacistický odboj. Teď všichni s ohromným úsilím realizují svůj sen, jenže přichází zlom po únorovém komunistickém puči. Ottova firma je vyvlastněna státem a jemu se podruhé v životě rozpadá svět. Tentokrát jsou však důsledky otřesu pro něj i pro jeho rodinu fatální... (Cinemart)
(více)Recenze (151)
Druhý diel Hřebejkovej trilógie "Zahradnictví: Dezertér" je rozhodne krok vpred oproti prvému filmu, ktorý ma skutočne nebavil. Hoci v prvej polke ma celkom držal, tak potom sa to rozsypalo do absolútneho zúfalstva a tragédie. Tentokrát sa sústredíme na strýka Ota, manžela Ely. A musím povedať, že jeho postava bola podľa mňa veľmi zaujímavá. A čo sa týka toho posteru, myslím si, že to hovorí úplne všetko. Po dopozeraní filmu som mu porozumel. Oto si prejde hold rôznymi obdobiami a každé bude niečím príznačné. Je to v reálne aj vtipný aj smutný film. Najmä keď si človek uvedomí, aké veci sa tu diali počas obdobia po vojne. A najviac to asi vystihuje Jindřichova veta: "Je to ako rakovina. Rozkladá nás to zvnútra." A najmä vojna trvala 6 rokov, toto obdobie tu bolo 41 rokov. Dlhých rokov. Ja som ich síce osobne neprežil, ale vrátiť by som sa k nim asi nikdy nechcel. V závere to dostane tú horkosť, ktorá nejako prichádzala aj v prvom filme. Tam to ale akosi nefungovalo. Tu je to spracované dobre. Herci podľa mňa podávajú dobré výkony, príbehy sú podľa mňa spracované dostatočne dobre na to, aby ma zaujali a bol som zvedavý kam sa posunú a ako to celkovo dopadne. Dúfam, že v tomto štýle budeme aj pokračovať. Jindřich tu ukáže viac ako naposledy a som tomu rád. Tu mi jeho postava aj celkom sedela. A jeho hlášky tu boli dobre vypracované. Sú tu silné momentky, ktoré ma dostali a najmä si človek uvedomí z filmu ešte jednu vec. Peniaze človeku šťastie neprinesú. Som rád, že som film videl. Hodnotenie. B ()
Sám se tomu divím, ale Dezertér se mi líbil víc. Hlavně to bude lepším zacílením na dobu, ve které se druhý snímek odehrává a poté hlavním hercem. Jiří Macháček je výraznější a lepší, než Ondřej Sokol, který se téměř celý díl plaše díval na Aňu Geislerovou a kolem nich, tu očividněji, tu méně, proplouvala válka. Tady se doba v životě hrdinů odráží podstatněji, je přítomno více třecích ploch i více humoru. Obezřetných 70%. ()
Přišlo mně to přehlednější níž než první díl, ale zase že by tam byla nějaká výrazná dějová kostra při který by příběh držel při sobě to se mně nezdálo. Třeba postava Jirky Macháčka měla slušný part, ale v klíčových okamžicích se jí vůbec nevěnuje pozornost a místo toho se věnujeme celkovému nedění. Navíc mně ze Zahradnictví nejde radost, ale povinnost, má to dobré momenty, silné scény, ale ty jsou vzápětí střiženy a vše se umrtví a jede se odznovu. ()
Přiznám se, že tehdejší zklamání z prvního dílu trilogie Zahradnictví mě otrávilo natolik, že jsem pak další dva díly poměrně obstojně ignoroval. Když jsem ale nyní druhý díl shlédl, musím se přiznat, že ta ignorace byla trošku neoprávněná. Druhý díl mi přijde v mnoha ohledech lepší. Obecně je teda problém, že tu není nějaký závratnější děj. Prostě tu prožijete pár komunistických let s rodinami, které si to v té době lehké úplně nedělala. Nosný děj vlastně neexistuje. Celé to ale stojí a padá na jednotlivých scénách, které jsou sem tam zábavné, ale mnohdy vážnější. Určitá variace na legendární Pelíšky tu je, ale aby to bylo i tak dobré, tak by tu těch výrazných scén muselo být o dost víc. Nejlepší a nejvtipnější scéna je když do kadeřnictví přijdou na trvalou ty Rusky. Herecky mě pak naprosto jednoznačně uchvátil Martin Finger. I ostatní herci tu ale byli skvělí a je radost pozorovat tu plejádu české herecké smetánky v jednom filmu. ()
Já fakt nevím. V podstatě Hřebejkovi pořád fandím, neustále mu nadržuju, opakovaně hledám logická vysvětlení, proč poslední roky dopadá, jak dopadá, a chytám se každého stébla (Učitelka, Pět mrtvých psů) jak hledat naději, že z něj ještě něco vypadne... ale tohle je už neomluvitelné. Tohle je brutálně špatné ve všech ohledech, nehodné lidí, kteří v životě natočili víc než pět minut narozeninové oslavy na mobil. Tady už musí končit smířlivost, je potřeba prostě říct, že tenhle antifilm, ve kterém tvůrci pomalu nedokážou dát k sobě dva záběry tak, aby vytvořily smysl, neměl spatřit světlo světa. Je až fascinující snažit se pochopit myšlenkové pochody filmařů, kteří tomuhle věnovali dny, týdny, měsíce své práce a nakonec to v této podobě pustili do světa. Doufám, že se to bude alespoň jednomu člověku líbit, abych si mohl přečíst, jakou optikou by se teoreticky dalo dojít k tomu, že tohle je legitimně napsaný, natočený a sestříhaný film za miliony, který jde do široké distribuce. Je pro mě vážně nepochopitelné udělat film na profesionální úrovni až takhle špatně, bez jediné vykupující kvality. ()
Šušká se, že jde o nejlepší část trilogie. Dobře, že to vím. Znovu to sice nemá hlavu ani patu, ale pozor, jsou tam komunisti! ()
Zatímco v Rodinném příteli si mohu hledat množství kvalit pro budoucí četné reprízy již nyní - neb je to lehčí melodramatický žánr - s Dezertérem budu opatrnější. Jeho kvality jsou opět výrazné, nicméně natolik niterné a syrové drama není skutečně procházkou rajskou zahradou a opakovaně prožívat ty groteskní a surové situace zas a znovu je divácky náročné. Pikantní jsou všechny detaily i celková vyznění těch dramatických oblouků a lidských osudů. Například pouhým obsazením Zuzany Mauréry do vedlejší role v dílčí anekdotě v kadeřnickém salónu už Hřebejk udává tón celé scény, nebojí se ale zároveň zůstat při komediální epizodce v hořkosladkém vyznění, což je velmi cenné. Bylo by ostatně velmi falešné točit čistou komedii z těch přelomových let. Děkuji a těším se na uzavření celé trilogie. ()
Proti Rodinnému příteli jsme se nepatrně posunuli v čase, což neznamená, že by po konci války nastala selanka. Luxusní kadeřnický salón opět zahájil provoz, k většímu luxusu pro zákazníky přibyl kávovar (pro ilustraci, jaký byl dříve standard, fungovat takto kadeřnictví dnes, dost možná nemám z kadeřnictví fóbii). Z koncentráku se navrátivší Jindřich s Vilmou čekají druhé miminko, on tak vehementně touží po synovi, že mám chuť ho nakopat (jako ostatně každého, komu nejde primárně o to, aby dítě bylo zdravé) a z celého srdce mu přeji nejen dceru, ale i v další generaci samé vnučky! Ještě jak se choval k prvorozené dceři v porovnání s jeho chováním vůči synovci. Jen na okraj, obě děti jsou velmi sympatické a před kamerou se chovají příjemně civilně. Postava dezertéra Macháčka představuje oběť doby a okolností, tragédii osobní i rodinnou a divák, stejně jako dezertér sám, váhá a uvažuje, jestli je to chudák, hajzl, semletá troska, pragmatik, egocentrik, nic z toho, nebo od každého trošku. Hodnotit budu až po poslední části, ale zatím bych řekla, ku podivu, že to má vzestupnou tendenci.edit 14. 12. 2018 nahlíženo zpětně, mnohem víc se mi vracejí věci a děje z Rodinného přítele, takže i když Macháček tu hrál jak o život, jako film je Dezertér prostě slabší. ()
První díl trilogie se mi líbil, ale přece jenom nějaké výhrady byly. Tentokrát nemám žádnou. Herecky, režijně, scenáristicky je prostě Dezertér skvělý film. Jiřího Macháčka jsem takhle skvěle hrát ještě neviděl (kam se hrabe Toman), Martin Finger potvrdil, že patří k nejlepším současným hercům, skvělou příležitost, kterou nepromarnila, dostala i Gabriela Míčová. Ostatní postavy - a že jich je - tentokrát nejsou jen do počtu, nebo to tak alespoň nepůsobí, na konci do sebe všechno nějak zapadne a člověk se těší na další film. Tak to má být. ()
Ach ano Zahradnictví, krásná prvorebuliková vila, příjemná atmosféra, svérázné postavy. Dezertér má mnohem zajímavější vývoj, hlavně postava Otty a osudy jeho rodiny naberou velkých zvratů. Přesto se nemohu ubránit pocitu, že se hodně klouže po povrchu. Téma ztráty postavení, iluzí a krize vztahu poskytovalo dostatečnou látku na velké drama, leč místo hlubokého zasažení zůstává divák na konci spíš rozpačitý. Našlo se několik pěkných míst, ale nestačily vyvážit nedostatky. Příběh zůstává jakýsi roztříštěný, mělo ho spojovat zahradnictví, ale na to, že dalo celé trilogii jméno se v samotném dění objevuje spíš jako kulisa. Postavám chybí plastičnost, Jiří byl tak hodný a dokonaý, až to lezo na nervy, Mařčí je tak hrabivá a ubrblaná, až to přestává být zábavné, Jinřich je neurotický, ale zůstává aspoň zábavný ... Ostatně Jindřichovi se ze tří bratrů dostává největšího prostoru, ani ne délkou, kterou se objeví před objektivem, jako důležitostí, Karel se ve všech dílech sotva mihne. A právě na osudy tří bratrů jsem byla hodně zvědavá. Musím říct, že v prvním dílu jsem Martina Fingera vnímala jako samostatnou postavu, v Deretéru a v Nápadníkovi už vystupovala výrazná podoba prudcího tatíka, která korespondovala s Jiřím Kodetem. Zato Aňa Geislerová zůstala Vilmě od Emilie Vašáryové na hony vzdálená. Jsem trochu na rozpacích, co napsat. Na jedné straně převládají mírné sympatie, na tu druhou se mi vkládají výhrady jedna za druhou ... Říznost Pelíšku tvořili krom hereckého obsazení i dobře volené pasáže Petra Šabacha. Zatímco Pelíšky jsou silný poctivý bujón, Zahradnictví zůstává zatím tak trochu zeleninová polívčička. Sice nechutná špatně, ale něco jí tak trochu chybí. ()
Hřebejk is back. O dve triedy lepšie než jednotka, z ktorej to spätne robí lepší film. Pomalé tempo a určitá koktavosť rozprávania síce ostali, no vzhľadom na to, že sa tu dejú omnoho zaujímavejšie/ vtipnejšie/ pôsobivejšie veci, tak to zrazu funguje. A občas fakt výborne. Herci hrajú viac než solídne (Macháček veľmi milo prekvapil), emočné vrcholy fungujú tak ako majú. A ako bonus množstvo odkazov na pôvodné Pelíšky a nádherný epilóg pripravujúci pôdu pre záverečný, tentoraz čisto komediálny film. Plné hviezdičkové hodnotenie je možno prepálené, ale mám pocit, že mnoho ľudí tu bude hlasito a predpojato fuckovať, tak prečo tento mimoriadne zaujímavý a ambiciózny domáci projekt nepodržať? Zatiaľ 9/10 a definívne uvidím po Nápadníkovi. ()
Funguje to asi 50 minut, nějak. Pak se to nečekaně a nepochopitelně zhroutí do sebe. Nefunkční model, který předpokládá velkou znalost dobových souvislostí, aby člověk věděl, o co právě jde (i když se většnou nedá v ději zorientovat, v jakém roce konkrétně se nacházme, pokud se zrovna někdo nezmíní, že umřel Stalin), ale zároveň k tomuto holému konstatování nejtypičtějších projevů popisované doby nepřináší žádnou přidanou hodnotu. Scéna s ruským vojákem a vojákyněmi je sama o sobě skvělá jako groteska, ale v celku filmu působí nevěrohodně a přepáleně. (spoiler) A nikdy u žádného jiného filmu mi nebylo tak nekonečně ukradné, že hlavní postava spáchá sebevraždu - protože prostě není funkčně vykreslená, což se týká scénáře i jejího hereckého představitele. Jen o něco málo lepší než Rodinný přítel. ()
Opět se tu musím smát komentářům některých z místní TOP elity. Je to zajímavé a není to jen zde u tohoto filmu patrno. Čím více má uživatel bodů, tím méně dává hvězd. Ono by to určitou logiku mělo. Laik by si řekl... ten co má hodně bodů, je tu asi už dlouho a filmům se věnuje. Hodně viděl, hodně ohodnotil a okomentoval a tak pochopitelně má širší srovnávací kritéria, je náročnější a tudíž kritičtější... ---- jenže já poslední dobou z toho cítím spíše jakousi aroganci. Shazovat tu dobré filmy je tu prostě u místních elit -kritiků- moderní. To je můj názor. ---- Druhý díl trilogie zahradnictví je dobrým filmem nebo přesněji dobrým druhým dílem. V porovnání s tím co se u nás v poslední době točí je Hřebejk o level jinde a to dokonce i nad posledním filmem pánů Svěráků Po strništi bos. Tentokráte jsem na premiéru pozván nebyl, takže doufám, že už nebudu osočován z vysokého hodnocení jen kvůli nadšení z pozvánky. Ne, nebylo tomu tak ani poprvé a není tomu tak ani nyní. Vysoké hodnocení jsem filmu dal protože byl skvělý. Druhý díl navazuje přesně tam, kde Rodinný přítel skončil. Divák nikde netápe a film dále sleduje osudy tří rodin. Válka skončila. Pro naše hrdiny dopadla dobře, tedy krom obětavého lékaře Ondry Sokola. Tátové se vrátili k rodinám a všichni se začínají znovu nadechovat. Jsou spolu, živí a nic nenasvědčuje tomu, že by se měla přihnat další katastrofa. Samozřejmě, kdo zná vývoj poválečných událostí, ví, že sleduje klid před bouří. Že stejně jako naše babičky a dědové tou dobou přemýšleli o budoucnosti, pomalu ale jistě nastávala doba, která měla prověřit charaktery lidí. Našich lidí. Po únoru 1948 totiž už nepáchal zlo a vraždy Němec v nablýskané holínce, ale Čech Čechovi . Film nás zatáhne do padesátých let a i když nějaké větší represe vlastně neukáže, dýchne na Vás z toho všechno. Moc se mi tu líbila postava hraná Martinem Fingrem. Jeho nesmlouvavý a nekompromisní postoj ke zrádcům a komunistům se dá vlastně klidně aplikovat i dnes, kdy se nám komunisté prohánějí vládou a dělají, že to předtím vlastně bylo jen pár omylů jednotlivců. Ačkoliv se tu občas někdo pohoršuje nad chováním postavy Jirky Macháčka, já to všechno chápu. Samozřejmě s jeho chováním nesouhlasím, ale tu dobu nelze měřit dnešní optikou. Byla to doba, kdy děti nespravedlivě odsouzených žádali u prokurátorů ve vykonstruovaných procesech ty nejpřísnější často hrdelní tresty ,,těm zrádcům lidu'', byla to doba kdy manželky dávaly na opakované rady STB a s dlouhodobě odsouzenými manželi a táty dětí se rozváděly, aby se jim vedlo lépe pod svým původním jménem .... takovéto zprávy zvenčí musely někde v dolech či tvrdém kriminálu působit na ubohé vězně neskutečně...Vždyť ke komu jinému se upínaly jejich myšlenky, to poslední co jim nikdo nemohl vzít než k jejich blízkým... Hezky byl ve filmu znázorněn i ten pozvolný přesun do let šedesátých, kdy nám hrdinové zestárli. Vše opět bylo skvostné, kamera, výprava, herecké výkony, hudba. prostě film za plný počet! --- Moc se těším na třetí díl. Nenechte se odradit zdejším hodnocením, je pravda, že jako komedie film moc nefunguje i když pár veselých míst tam je. Padesátá léta byla pro všechny normální a slušné lidi velké drama a film to věrně vystihl. Dávám tedy za 4 rozkvetlé kaktusy . * * * * * () (méně) (více)
Jen další čekání na kompati(de)bilitu a unikátní propojení s Pelíšky. Pelíškovská prequel trilogie tímto vstupuje do své prostřední fáze. Válečné období střídá nástup komunismu, udávání, vyvlastnění majetku a persekuce osob, které s režimem nekorespondují. A tak největší negativní sílu pocítí Otto Bock, majitel kadeřnického salonu, současně i švagr Jindřicha Krause, na jehož přerod do cholerického nerudy Jiřího Kodeta je každý zvědavý. A stále se tak neděje. Až na pár ráznějších výstupů, je Martin Finger ve své "kodetovské" transformaci stále nervově umírněný. Už se ale divák dočká jeho druhé dcery, Jindry, s níž v Pelíškách vedl pozdější spor o noky. Film je natočen technicky kvalitně, kamera, výprava i ostatní si drží vysokou úroveň. Ne už tak střih, respektive střihová skladba. Děj je totiž větší měrou roztříštěný, návaznost některých scén je hodně slabá, mnohdy ani nebylo zřejmé, co chtěl režisér danou sekvencí vyjádřit, neb častá podivná, debilní a zmatená ukončení různých scén, které nikam nevedly, vyvolávala nemalé divácké rozpaky. Film určitě není humorný. Jedinou humornou scénku představuje ta z kadeřnictví, kdy nešikovným kadeřnickým zásahem dojde ke ztrátě vlasů na palici ruské komunistky. A dál už je film takový různě polohovatelný, přičemž nejvíc působil neradostně, melancholicky až hodně smutně, občas ale i hodně sterilně. Jan Hřebejk nezapomněl na svého hereckého oblíbence Jiřího Macháčka, toho postavil do popředí příběhu. Ani tentokrát se druhý prequel neocitne v kolonkách divácké obliby. Pořád je to jen vláčné přemostění k závěrečnému vyvrcholení jménem "Nápadník", v němž bude dokončena transformace Martina Fingera na šíleně nesnesitelného tyrana Jiřího Kodeta, přičemž zvítězí humorné pojetí, které bude mít k Pelíškům nejblíže. 6/10 ()
Komunista Ludvík by v pohode do tých svojich nozdier natlačil i kovové desaťkorunáčky podľa mňa. ()
Opět docela silná témata a motivy (především samozřejmě dopad nastupujícího komunistického režimu na hlavní postavy), a bohužel opět také poměrně nezáživný výsledek (pár solidních scén na dvě hodiny prostě nestačí). 50 % ()
Prvý diel ma vcelku príjemne prekvapil, aspoň vzhľadom na ten všeobecný hejt. Páčilo sa mi vykreslenie postáv prežívajúcich neľahké životné situácie v ťažkej dobe. Naproti tomu je Dezertér plný postáv, ktoré oplývajú jednou vlastnosťou. Jeden je nervák, ďalší dobrák od kosti, tretí stopercentná sviňa, lebo je komunista a štvrtý či štvrtá je tu na to, aby slúžila ako krovie pre grotesknú situáciu, no a piata je komediant. Film akoby sem vypadol z 90- rokov. Jedni sú zlí, ďalší dobrí, pretože je všetko v spoločnosti jednoznačne polarizované, máme tu postavu, ktorá háji všetko americké a nenávidí všetko ruské, takže je problém, keď si jeho brat vezme Rusku. Ale je zadefinovaný ako nervák, takže incident musí skončiť bitkou. Dezertér sa takýmto zjednodušovaním odďaľuje od reality. No a opäť platí, že o množstve potencionálne zaujímavých udalostí iba počujeme z voice-overu, pričom niektoré nakrútené scény dej nikam neposúvajú. Pritom už len film o menovej reforme mohol byť napínavý od začiatku do konca. Z Dezertéra sa o hrôzach komunizmu veľa nedozviete a určite ich neprežijete spoločne s hrdinami. ()
No. Musím podotknout, že je to o něco horší než první díl. Kdyby nebylo Martina Fingera, tak se člověk pomalu ani nezasměje. Macháček má sice v pohodě humor, ale ke konci se mi tak zhnusila jeho postava, že to, co tam předváděl ze začátku, nehrálo roli. Nicméně děj je celkem poutavý i když poněkud smutný. A na to jak jsem chválila u minulého dílu dámské obsazení, tak mi přišlo, že tady pro ně jaksi nezbyl prostor. Škoda a veliká. ()
Pro mě osobně nejsilnější díl celé trilogie. Věděla jsem, že nejdu na komedii, tušila jsem, že filmovou rodinu čekají těžké časy a křehké zpracování všech tvůrců i aktérů hodnotím známkou nejvyšší. Je dobře, že se pan Jarchovský do trilogie pustil. Má nám o čem vyprávět. Jiří Macháček, Gabriela Míčová- výteční! ()
Mnohem mnohem lepší, než dějově prázdný Rodinný přítel s otravným Sokolem. Taky tu tolik nestrašila Geislerka. A v neposlední řadě, Macháček je velký herec a jen náhoda a osud tomu chtějí, že svou parketu našel nejčastěji v "nestydatých" komediích. Nádherná hudba, řemeslně skvělá kamera. Když se z Pelíšků komedie stane realita a jenom modelářské lepidlo připomene, že i v nejtvrdší době lze najít pro filmový scénář momenty, kterým se lze smát. ()
Reklama