Režie:
Michele SoaviScénář:
George EastmanKamera:
Renato TafuriHudba:
Simon BoswellHrají:
Barbara Cupisti, David Brandon, Mickey Knox, Giovanni Lombardo Radice, Mary Sellers, Michele Soavi, Alfonso Giganti, Sheila Goldberg, Piero Vida (více)Obsahy(1)
Klasická vyvražďovačka na italský způsob – brutálnější, krvavější, zábavnější! Nucený přesčas v divadle se jedné deštivé noci stává pro skupinku herců čirou noční můrou. Nacvičovaná kriminální hra se s příchodem šíleného zabijáka mění v krutou realitu a více, než o cokoli jiného, jde bezbranným hercům o holý život. Není kam uniknout a duševně nemocný vrah v soví masce nezná slitování. Divadelní jatka začínají... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (99)
Slashere nijako nevyhľadávam a aj do tohoto filmu som sa púšťal s tým, že o ňom nič neviem. No bol som milo prekvapený. Je pravda, že začiatok má pomaly rozbeh a môže dosť nudiť, ale potom sa to pekne rozbieha. Film vsádza hlavne na dokonale prevedené vraždy, ako na atmosféru. Vrah bol geniálny so svojimi zbraňami. Motorová píla, vŕtačka, krompáč... Na koniec je to celkom napínavý film a prichádza aj nejaká tá pointa, ktorá vás z kresla nevyvalí, ale rozhodne poteší... 80%. ()
Zpočátku docela pomalý film, rozbíhá se jako klasický slasher, skutečně zajímavým začne být až zhruba v polovině. Vrah má originální masku sovy, jež se dá dobře zapamatovat a měla tak potenciál na vytvoření úspěšné série a populárního zabijáka. Úmrtí nejsou bohužel tak úderná a nezvyklá, že by se vám vryly do paměti, ale třeba provrtání břicha vrtačkou rozhodně neurazí (top scéna = aranžování obětí). Díky druhé půlce, která je naplněna velice dobrou atmosférou a z níž je jasně znát Argentův vliv, se mi Deliria ze Soaviho filmů líbila nejvíce. ()
Vonku zúri pravá, nefalšovaná letná búrka, v policajnom aute hliadkujú dvaja unudení strážcovia zákona a v neďalekej budove prebieha skúška divadelnej hry napriek tomu, že pred pár minútami bolo vonku nájdené zmasakrované telo. Nepokojné počasie sa definitívne prestáva kontrolovať, východy z budovy sú nekompromisne uzamknuté, pevná linka nefunguje a psychopatický tajomný vrah v maske sovy (!) neberie ohľady na sadistických režisérov, ani na bezbranné dievčatá. Atmosférický taliansky krvák poteší ostrým tempom, príjemne ráznymi vraždiacimi scénami a zrejme najmä ako ukážka tradičného gialla (whodunit slasheru?). ()
Film, od kteryho jsem cekal kurevsky strasidelnej horor a nakonec to nebylo nic extra. Proste klasicka vyvrazdovacka, kde jsou celkem dobry smrti, ale mohli by bejt lepsi. Prostor zamceneho divadla sice filmu misty doda na atmosfere, ale zase to misty pusobi dost divadelne. Jinak herci spatny nejsou, hudba je celkem solidni a obcas to je i docela napinavy. Jenze problem je, ze to neprinasi nic noveho, cekal jsem brutalni italskej horor, kde budou litat streva vzduchem, ale nakonec to bylo dost mirny, takze jen 3*. ()
Svuj celovecerni horrorovy debut natocil Michele Soavi v dobe, kdy se mu uz pomerne slusne rozjizdela kariera, ale byl znamy predevsim jako herec. Jako asistent rezisera mel za sebou spolupraci a Argentem, D'Amatem, nebo treba Lambertem Bavou. Na Delirii se Soavim spolupracovala "jednodussi" cast italske horrorve spicky (D'Amato, scenarista George Eastman) a je to z filmu poznat. Priznam se, ze jsem puvodne cekal nejake giallo, ale dostalo se mi nefalsovaneho slasheru, coz nakonec vubec nevadilo. Cely dej se odehrava behem jedne destive noci v uzavrenem divadle (vzpomenme Bavovi Demony!), kam se, krom hercu nacvicujicih muzikal prisel podivat i psychopaticky nasilnik. To je vse, zadna prekvapiva odhaleni, zadne zmeny charakteru. Proste jen genialni nenarocna zabava. Cele prvni dve tretiny sledujete americky slasher po italsku, coz znamena trochu ostrejsi zabiti a specificka (vyborna!) hudba. Ale pak to prijde, najednou jakoby odnekud vykoukl Argento, tempo se zmirni a prijde naprosto dokonaly usek, ve kterem si vrah rovna sve obeti pro jakesi bizarni predstaveni. Od tehle chvile jsem mel celist u kolen a hodnocni razem poskocilo o par bodiku vyse. Nektere zabery, napriklad pres maly klic az na v povzdali sediciho vraha s maskou na hlave jsou rozhodne genialni, to se musi videt. A do toho vseho hraje nadherna hudba a poletuje peri....no proste nadhera. Takove drobnosti, jako reziser v roli policisty "Jamese Deana" jsou fajn, ale pro film uz nedulezite. Ten slape sam o sobe dokonale. ()
Prakticky bezchybný, příjemný a záživný slasher z jevištního prostředí. Během hektického zkoušení nové hry dojde přímo u divadla k brutální vraždě, krumpáčem do huby. Policie přijede, prohledá a zase odjede, část herců se na naléhání režiséra rozhodne zůstat přes noc a dál zkoušet. Chyba. Nikdo totiž netuší, že ten psychopat zůstal schovaný uvnitř, zajistí jediný východ, nandá si masku fiktivního vraha a jde na věc. Sám je bývalým hercem a ono představení si zdá se hodlá uzpůsobit své vlastní, zvrhlé a bizarní představě./ Na poměry žánru se jedná o poměrně dost vymazlenou záležitost. Neopruzují tu žádní blbí teenageři, nahradí je parta marných herců, rejža šáteček, hlídač, sponzor a dva policisté mimo hru. Vraždy ŠPIČKA, dojde i na motorovku. Klasické úvodní nicmocdění trvá jen 20 minut, taky plus. No dojem mi trochu zkazilo jen stupidní disko, které se rozehraje v ten nejhorší možný moment. Ale vzal jsem to jako nutné zlo doby. ()
Parádní slasher z divadelního prostředí. Za jedné deštivé noci uprchne z psychiatrické léčebny vraždící maniak, s partou herců se uzavře uvnitř budovy, a rozehraje s nimi své vlastní krvavé představení... Soaviho dřívejší spolupráce s Argentem se skutečně nezapře, poněvadž vlastní debut zvládl na jedničku. Využívá propriet každé správné vyvražďovačky (co nejrozličnější zabití, skoro nesmrtelný vrah, jehož řádění musí přežít žena) a přidává několik nápadů a vizuálních vychytávek. Zabiják nosí opeřenou soví masku a oběti popravuje s nevídanou chutí a grácií, hlavně jeho práce s motorovkou, krumpáčem a vrtačkou působí nemalou radost. Skvělý Soaviho debut, jen co je pravda. ()
"On se baví. Pochopte to!" V uzavřeném prostoru divadla chladnokrevná sova vrtá, krájí, škrtí a řeže do členů hereckého ansámblu, čímž neustále snižuje jejich počet. To není nijak nápaditý námět, ale jeho velkou předností je to, že zdaleka ne při každé možnosti vrah udeří, což je pro zachování jistého stupně napětí jen dobře. Jednou za čas prostě nezaškodí nechat se zabít, ale v mém případě se to nesmí dělat moc často. ()
Tyjátria. Argentův protégé a jeho puštík žilou obecný na prknech, co znamenají smrt. Obsah je zřejmý, ale než nad ním začne drtivě vítězit forma, ta šmíra ve šmíře tomu hodně ublíží. Skoro stejně jak ansámblu doktor Sova s vrtačkou, motorovkou a scénografickými choutkami.. ()
Solidní a zábavná vyvražďovačka, které ale dějové zvraty a nelogičnosti podrážejí nohy. ()
Michele Soaviho jsem prvně poznala, když mi zprostředkoval "Svatyni" gotického, satanského děsu. Od Hrůzy na jevišti jsem očekávala přinejmenším podobně hrůzný zážitek, ale byla jsem docela zklamána. Nevím, možná se na mém dojmu výrazně podílel český dabing, který mi přišel docela slabý. Hrůza na jevišti tak není přehlídkou děsu, budovaného napětí a husté atmosféry. Naopak. Je to jedna velká přehlídka nelogičností, nepravděpodobných situací a podobných kiksů, které mě již zhruba asi po půl hodině utvrdily v tom, že tento film nebude zrovna patřit mezi ty blyštivé klenoty italského hororu. Jako příklad uvedu scénu, kdy týpek, zcela brutálně rozfašírovaný motorovkou v jedné scéně mrká. Nepředpokládám, že by někdo v takovém stavu ještě mohl být naživu. V další scéně se naopak hlavní hrdince prchající před sadistickým šílencem v masce nepodaří ani se správným klíčkem otevřít na několikátý pokus dveře, které jsou zřejmě zamčené na padesát západů, když to však zkusí po krutém souboji s vrahem, zázračně se dveře otevřou. Plus spousta dalších situací, které film postupně více a více uvrhají do formátu laciného béčka. Alespoň hudba je, tak jako u italských hororů vždy, velmi vydařená. ()
Žiadny z hororových subžánrov, nie je tak primitívne uvrieskaným, ako talianske Giallo (neskutočne to miestami lezie na nervy). Remake z 50’ rokov, ale dopadol presne tak, ako som očakával. Nebyť na vtedajšiu dobu, solídne stvárneného násilia, už človek nad obdobným počinom, len mávne rukou. Správanie postáv idiotské, dialógy “begginer”, skrátka na rozdiel od Hitchcock-ovho originálu, nič zo skutočného filmárskeho umenia. Pozerať sa nato dá, aj to miestami baví, no toto ohúri len nadšenca či “momentálne mentálne“ nastaveného diváka. A treba dodať, že hlavne “skromne”. ()
Tento italský horor, je sice béčko jako hrom, ale disponuje slušnou atmosférou a připraví divákům i pořádnou porci napětí. I když je plný těch nejznámějších lekaček (ta u zrcadla je ale fakt slušná), klišé a má příšernou hudbu, jsou tady i plusy. Například vrah v atypické soví masce, místy až přehnaná brutalita (končetiny létají vzduchem) či scéna, kdy vrah aranžuje své oběti. Potěší i zajímavý závěr. Nebyl jsem nespokojen, dobře jsem se u tohoto filmu bavil. ()
Banda mizerných ochotníkov nacvičuje muzikál v malom, zapľuvanom divadle. Je to hra o psychopatickom sexuálnom vrahovi. No pod rúškou noci sa medzi nich vplíži skutočný vrah, ktorý začne postupne likvidovať hercov aj ostatný personál. Tento film z roku 1987 je celovečerným debutom Michele Soaviho. Jedná sa o snímok zo starej klasickej talianskej giallo horrorovej školy. Soavi bol žiakom a obľúbencom fenomenálneho režiséra Dario Argenta, tiež spolupracoval aj s ďaľším velikánmi talianskeho horroru (Fulci, D´Amato, Bava). Zdá sa mi však, že sa moc toho na neho od nich nenalepilo. "Hrôza na javisku" bola pre mňa veľkým sklamaním. ** ()
Micheli Soavimu se podařilo s úspěchem navázat na poetiku svého filmařského gurua Daria Argenta a jeho debut je výborným mezičlánkem mezi giallem a slasherem, v němž hraje prim atmosféra formovaná pomalejšími až hypnotickými scénami (aranžování obětí na jevišti), výrazně barevným low-key svícením a dráždivou Boswellovou hudbou. Zajímavým detailem pro mne byl také fakt, že hlavní hrdinka v podání Barbary Cupisti vypadá skoro jako moje někdejší třídní ze střední školy. ()
Nezáživná (nebolo veľmi s ktorými postavami sympatizovať) a trochu nelogická vyvražďovačka s dobrými mordami keď už vrah vbehol na scénu a celkom fajn bolo aj chvíľkové intenzívnejšie finále. Na Soaviho len priemerný film, veď v podstate jeho prvý celovečerák ale aj tu už bolo vidieť jeho kvalitnú a atmosferickú réžiu. ()
Divadelní hra o tajemném zabijákovi s maskou se promění v realitu. Vrták skrz, šmejknutí pilou a ruka pryč a rozverná přetahovaná o děvenku, co si to užívá o něco méně než ti, co se o ni přetahují. Asi nejlepší je další z mnoha variací na populární scénu z Psycha. Vražda ve sprše je ovšem zakončena vykucháním... A zatímco venku lije a dva poldové v klidu hlídají, uvnitř bojují zamčení herci o život. Kdysi mě to bavilo více, ale zas ty vraždy jsou slušné, italské, takže hodnocení ponechávám. A samozřejmě závěrečné klišé potěší. ()
Fajn slasheroidné giallo s príjemnou kamerou, dobre odbíjajúcim dejom a fajn maskou vraha. Koniec je ale strašne odbitý, čakal som nejakú giallo divočinu a skončilo to asi najnudnejšie, ako sa dalo. ()
Deliria alebo teda StageFright je dosť kvalitný horor, ktorý má asi všetky zložky, ktoré musí obsahovať takýto druh filmu aby sa zdaril. Michele Soavi natočil zaujímavý príbeh, v ktorom trochu zredukoval počty divadelných umelcov. Film sa začína veľmi zaujímavo a parádne, má to rozhodne štýl, a nie len začiatok ale celý film. Príbeh a boj o prežitie sa tento krát odohráva v divadelnej skúšobni, v ktorej sa nacvičuje jedno zaujímavé predstavenie. Avšak okolnosti zavedú do tohto provizórneho stánku kultúry aj psychopatického maniaka, ktorý im toto predstavenie trocha nabúra. A máme tu nové predstavenie, už s novým režisérom, ktorý používa pri svojej „práci“ sekeru, nôž a ďalšie „tradičné“ divadelné pomôcky. Veľmi kvalitný horor s vynikajúcou hudbou, nápadom, atmosférou atď. Ale nebolo to bez chyby, takých 90%, preto nemôžem dať 5*. Pár detailov trošku inak by sa zišlo spraviť. Každopádne rozhodne stojí za veľkú pozornosť a dá sa len odporučiť nadšencom hororu. ()
Prostredie bolo super, vraždenie medzi hercami v divadle som zrejme doposiaľ nevidel. Potešila aj netradičná maska vraha. Rozbeh je však pomerne čajový a postavy sú extrémne hlúpe, a preto postupne začnete viac fandiť vrahovi a nie hrdinom. Nie sú to čistokrvné tri, skôr zaokrúhlené, kvôli celkom slušným mordom (vŕtačka , motorová píla) a scéne, pri ktorej vrah ukladá na pódium obete. ()
Reklama