Režie:
Ol ParkerScénář:
Ol ParkerKamera:
Robert D. YeomanHrají:
Amanda Seyfried, Lily James, Christine Baranski, Julie Walters, Jessica Keenan Wynn, Alexa Davies, Andy Garcia, Jeremy Irvine, Josh Dylan, Hugh Skinner (více)Obsahy(1)
Je to přesně deset let, co muzikál Mamma Mia! zboural kina po celém světě. Jen u nás se na tom „ničení“ podílelo skoro 750 tisíc diváků, kteří od té doby sní věčný sen o pokračování. Sice to trvalo relativně dlouho, zato v pokračování Mamma Mia! Here We Go Again dostanete hned dva příběhy v jednom! S tím prvním se vrátíme do časů, kdy byla Donna (Meryl Streep a Lily James) čerstvou absolventkou univerzity, chtěla poznávat svět a netušila, že brzy narazí na tři civilizované mladíky a jeden necivilizovaný řecký ostrov a totálně se jí změní život. Druhý příběh se odehrává přesně deset let po událostech prvního dílu, kdy zcestovalejší a moudřejší Sophie (Amanda Seyfried) plánuje velkolepé znovuotevření rodinného hotelu na Kalokairi, na které se samozřejmě sjedou všichni „obvyklí podezřelí“, včetně trojice jejích charismatických tatínků (Pierce Brosnan, Colin Firth a Stellan Skarsgård). Oba příběhy se rafinovaně proplétají a propojují písničkami švédského hudebního zázraku jménem ABBA, ať už novými aranžemi kousků, které zazněly už v minulém díle, nebo hity, na něž se předtím nedostalo. (Cinemart)
(více)Recenze (335)
Krásné prostředí, příjemné herecké obsazení (teda až na Cher, tu bych aj vystřihnul), nestárnoucí písničky, solidní choreografie a ve finále i nečekaně upřímné dojemné. Nicméně příběh jako takový hraje snad ještě víc druhé housle než v případě jedničky a je opravdu prostinký. Mamma Mia má výhodu v nadupaném soundtracku, protože ABBA má tak výrazné melodie a texty, že je bez váhání pozná prakticky každý a kdo má naposloucháno, ten zas určitě ocení svěží covery. Fajn sequel, ale určitě o kousek slabší (moje oblíbená Our Last Summer mi chyběla) - jak po stránce letní atmosféry, tak samotného scénáře. ()
║Rozpočet $75miliónov║Tržby USA $73,126,845║Tržby Celosvetovo $170,526,845▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA ║ Tržby za predaj DVD v USA ║ Nemá to už tú dynamiku a zábavnosť prvého dielu ale po prvej slabšej krivkajúcej polovici sa to konečne rozbehne a opäť strhne. Drevená Cher je tam tak trošku zbytočne, všetko ostatné je v norme, dokonca záver v celku dojemný. /videl v kine: 70%/ ()
Upřímně, první díl je moje guilty pleasure. Na druhou stranu, ať si kdo chce, co chce povídá, formálně se jedná o kvalitně natočený a vystavěný muzikál. Dvojka je ovšem absolutní peklo - mizerné aranžmá písniček, příšerná choreografie, děsivý zpěváci (ono je rozdíl, když neumí zpívat Pierce Brosnan a když to neumí nějaká druhořadá TV hvězdička). Děj otřesně špatný. Každý muzikál musí více či méně ospravedlnit svůj fikční svět, v němž postavy začínají zničehonic zpívat a tančit. MM2 se o to vůbec nesnaží, přičemž činí tak nestoudně špatně, až je člověku 99 % stopáže stydno - postavy večeří v napoleonské restauraci - Waterloo, jedna postava se jmenuje Fernando - Fernando... Na všech, co zůstali od minula, vidíte, jak ukrutně je to nebaví - hlavně Brosnan a Firth. MM2 bude od teď vyhrávat žebříčky nejzbytečnějších a nejupachtěnějších sequelů... Ačkoliv, i to je v dnešní době obdivuhodný výkon. ()
O třídu lepší optimistická přímočarost, než bych čekal. Na originál nemá, ale ne snad kvůli samotnému námětu, ale třeba kvůli tomu, že prvnímu dílu otevřeně odporuje v rámci dějové kontinuity. Nepomáhají ani představitelé mladých verzí otcovského tria, kdy hlavně Harry a Bill mají repliky, které se téměř výhradně týkají toho, co by s Donnou právě chtěli provádět. Právě kvůli nim mě linka z minulosti víc štve než baví, jakkoli je Lily jako vždy plná šmrncu a gesta Meryl Streep má odkoukaná dokonale. V čem je dvojka bohužel stejná jako její předchůdce, je natahovaný konec, do kterého navíc vpadne v dlouho dopředu propáleném cameu Cher. Jindy mi její přítomnost nijak nevadí, ale tentokrát vážně vypadá, jak kdyby dorazila její vosková kopie od Madame Tussauds. A přes všechno výše zmíněné se nedokážu zlobit moc dlouho. Stačí aby stará garda v čele s Colinem Firthem provedla víceméně cokoli a celé dovádění má jako mávnutím kouzelného proutku přesně tu požadovanou šťávu, o kterou se celou dobu snaží. ()
Musím opatrne narábať so slovami, lebo to po mne bude čítať manželka. Odolával som. Odolával som veľmi, veľmi dlho. Keď vyšiel trailer, utiekol som z domu. Keď to šlo do kina, predstieral som bdelú kómu. Ktorý chlap o sebe toto môže s čistým svedomím tvrdiť? Určite nie každý. Lenže nakoniec aj Frajer Luke prestal utekať. Nič sa nedalo robiť, nastal deň D, deň, bolo nutné sadnúť s i s manželkou pred televízor a pozrieť si druhú Mamma Miu. Jednotka ma svojho času bavila. Dal som jej 4*! Dnes sa mi to zdá neuveriteľné, ale vtedy sa mi to fakt páčilo. A dvojka? Nuž... Potešila ma výprava malebného gréckeho ostrova, síce do značnej miery štúdiová, ale vyzeralo to prekvapivo celkom znesiteľne. Asi dve pesničky (viac nie) ma nie že strhli. To je silné slovo. Ale hej, bavili ma. No a tým by sme pomaly s plusmi končili. Zvyšok pre mňa bolo číre, neriedené peklo. Podotýkam, že mnohé "ženské "filmy mám veľmi rád (napr. Vyprážané zelené paradajky). Toto stálo 70 miliónov?! Ale celosvetovo ich to zarobilo 395, takže sa čudujem, že nevznikla trojka. ()
Tohle bylo peklo. Srovnání s prvním dílem se nelze vyhnout. Tohle nemělo vzniknout. Nuda. Nereálné, tupé. K smrti nudné. Bože, já už po tom výplachu ani nedokážu myslet. Opravdu jste si představovali, že Donna počala dceru takhle? Já spíš tak nějak tušil, že šlo o osudovou lásku. Že třeba vypadla z kláštera, kde vyrůstala bez rodičů a v prvotní euforii se zamilovala do prvního chlapa, kterého viděla, ale nechtěla se vázat. U druhého (otce) chtěla totéž, jen nezávazný flirt, ale pak mohla zjistit, že ho miluje víc a že s ním chce zůstat. Ten by jí mohl povídat o svém snu, kdy by opustil svůj oficiální život a žil by na ostrově někde v Řecku, kde by vedl malý rodinný hotýlek, ale že rodina mu to neumožní. Z jeho života by se vytratila poté, co by zjistila, že se jako dědic impéria musí oženit s dědičkou ze své vrstvy... Odjet pryč do toho jeho zamilovaného Řecka, aby aspoň symbolicky byla s ním. Mohla tam putovat s borcem na lodi na cestě kolem ostrovů a objevovat krásy těhotenského sexu... Ne že skončila studium na Oxfordu a vyrazila vedena šestým smyslem přímo do Řecka, tedy s malou zastávkou na pich s buznou v Paříži... Sorry, ale já fakt nemůžu bejt slušnej. Scénář tohoto paskvilu vznikl tak, že někdo 10 let seděl na hajzlu se zácpou, koukal na použité anální kolíky a nepoužité (čti skoro neznámé a ne tak dobré) písničky od Abby a přemýšlel, jak je dát dohromady. Pak se na to skrz povolený svěrač množstvím projímadel vysral, okopíroval několik již použitých kondomů, které našel za třetiřadým pornokinem, připsal pár vět z telenovely Esmeralda a prodal to Gaymafii z Hollywoodu. V tomhle muzikálu nic nefunguje. Ty směšné figurky, které měly být její osudovou láskou? Ty na sílu napasované písničky? Postavy bez duše, bez uvěřitelných emocí, bez reálné motivace. Teď jsem viděl první hodinu. Už po první minutě jsem byl vyděšen. Teď řeším, jestli dokoukám zbytek. A teď koukám, dnes mám na ČSFD výročí 13 let... To to pěkně začíná... Další den. Tak jsme to dnes se ženou dokoukali a shodli se, že to je jedno z nejhorších pokračování, co jsme viděli. Cher a Fernando tomu jen nasadili korunu. Třetí díl může být o tom, jak v 1959 se seznámila babička, nasadili ji zadkem na mačetu a od té chvíle zpívá jaksi z prdele dutě... Ty vole, ale to už si ani nestáhnu... Poznámka: Cher musí být zakázáno zpívat. Použít jen pokud by na nás Zaútočil Mars. To bylo jak transsexuální kastrát. ()
"Stvořit takovou ženu, to chce tři skvělé muže." Návrat na ostrov Kalokairy byl pro mě čirým potěšením. Opět mě čekalo kýčovitě krásné prostředí, solidní výběr z neskutečného množství hudebních pecek švédských hitmakerů, 2x3 bezvadní tátové a roztomile zoufalé pěvecké výkony herců, kterým to trošku kazila Cher. Já jsem si to zkrátka podruhé užil, dvě hodiny jsem se připitoměle usmíval a navíc jsem se naučil několik skvěle lichotících frází pana Cienfuegose. Zkrátka pokud kolem mě po D1 někde u Humpolce projede parník směřující na Kalokairy, tak určitě přestoupím. ()
Nikdy nepochopím, proč producenti proboha čekali s pokračováním svého megahitu celých 11 let, ale je tu a na hercích je to dost znát. A je to opět stejně stále pitomé, jako si matně pamatuji z prvního dílu, s několika většími hity a spíše mnoha méně známými a celé je to opět nenáročné, feel-good, prostě ideální na horké léto. Meryl nahradila má oblíbená Lily James a ještě jsem jí neviděl v roli, která by jí neseděla, ačkoliv mi trošku vadilo, že se logicky snažila připodobnit rozvrkočené postavě Meryl Streep, ale nic, co by se nedalo zvládnout. I napodruhé pohodová odreágovačka, překvapilo mě, že ty dvě hodiny utekly takhle rychle, odhadoval jsem spíš 90 minut, takže za to ta čtvrtá hvězda. A jestli zbyly nějaké nápady na trojku, tak prosím alespoň do tři let. ()
Kvalitativně dozajista sešup o třídu níž. Jednotlivé choreografie a písně už nejsou důsledkem plynulého vyústění děje, ale jsou tam prakticky jen proto, aby byly (přeci jen to má být muzikál). Zatímco jedničku mám celkem rád právě kvůli tomu, jak scénář spolu s dramaturgií pracují s tempem, dynamikou, příběhem i hudbou, tady mi to místy přišlo vyloženě na sílu. Meryl mně osobně moc nechyběla a Lily James se role zhostila dobře (kromě toho, že žila v Británii a byla opálená už od začátku filmu - nicméně to je jen detail). Lepší scény střídaly ty infantilní (celý flashback s Harrym), a nová Mamma Mia tak na diváka působí spíše neutěšeným dojmem, než aby navozovala letní pohodu, jako tomu bylo u jedničky. Celkově však nijak extrémně neurazí a většina diváků/divaček bude odcházet z kina spokojená už proto, že když někdo zpíval, dalo se to poslouchat. Ke všemu příběh hrál trochu více na city, než minule (ačkoliv to minule fungovalo mnohem lépe). Celkově tak průměr a 3 hvězdičky. Pokud bych si měl vybrat, rozhodně si mnohem raději pustím o deset let staršího sourozence (a trojku nepotřebuji). :::: Po zhlédnutí jedničky jdu na dvě, protože tohle je fakt ignorace faktů... Aspoň z toho vznikla pěkná slovní hříčka. ()
Konečně už vím, že slunce nikdy nezapadne. Juchat můžeme dál a pomůžou k tomu opět diskotékové vypalovačky švédského fenoménu. Příběhově se nedočkáme absolutně žádného překvapení, potencionální třenice jsou záhy udusány nebo přezpívány, nic se neřeší, zápletka si holt dala dovolenou. Meryl už není (tedy skoro), její dcera se chystá otevřít zrekonstruovaný hotel na ostrově, což na něj přivede i známé tváře z jedničky, zároveň se odehrává retro linka s mladou Meryl (moc fajn Lily James), abychom se dozvěděli (že jsme o to ale stáli, že?), jak se odehrálo její seznámení s třemi hošany. Však to znáte. Taneční choreografie je rutinní, výprava umělá, kostýmy snad ještě barevnější, tvůrci museli navíc sáhnout po sonzích, které nemají až tak chytlavou melodii. 40+ se přesto budou řádně nakrucovat v sedačkách. Nejen na Lily James, ale i na Amandu Seyfried se nicméně dobře kouká, nezklame ani trio Pierce Brosnan, Stellan Skarsgård a Colin Firth, ač prostor mají hoši prachbídný. Autor obou hotelů Marigold Ol Parker už měl zřejmě v dětské postýlce to nejkýčovitější povlečení. Jenže na každého ona rozjuchanost prostě neplatí. Takže stejně jako u jedničky: lepší dvě, horší tři. ()
V kině jsem se octla víceméně úplně náhodou, nejsem totiž zrovna fanynka prvního dílu. Je patrné, že pokračování vzniklo čistě pro peníze, film totiž postrádá jakýkoliv děj, nicméně jsem byla překvapená. Lily James je kouzelná a právě její část jsem si překvapivě docela užívala. V jistých momentech tam jde straaašně cítit ruka Richarda Curtise a to jsou přesně ty momenty, kdy máte chuť jen tak rychle zabalit kufry a nasednout na letadlo, směr nějaký odlehlý ostrov v Řecku. Zkrátka na části s Lily James se moc hezky dívá. Škoda té závěrečné půlhodiny, u které už jsem lehce trpěla, jak jsem již psala, ten film nemá děj a právě při závěrečné části si to uvědomíte nejvíce. Každopádně se v žádném případě nejedná o film, který by si zasloužil posměšky. ()
Fuu... v prvom rade treba povedat, ze Cher to skoro zabila, ale... nakoniec aj to film zachranil a v konecnom dosledku vypalil tak, ako cela ABBA... s pompeznou paradou a trblietkami a navyse poctou pre vsetky zeny...mlade, stare, hyperstare a hlavne Matky... ()
Oddechovka, která už nemá to kouzlo, co první díl, ale přesto coby nenáročná podívaná si najde své diváky. Děj je předvídatelný, písničky od Abby super, jen provedení se originálu rovnat nemůže. ()
Sladkobol jako kráva s klasickými hity jedné z nejlepších hudebních kapel! ()
I přesto, že to není typ filmu, které vyhledávání, pro mě stravitelnější než první díl ()
Po 10 letech se Mamma Mia vrací! Když před rokem přišla zpráva, že se chystá pokračování Mamma Mii, byl to celkem šok. Ano, jedničku mám rád jelikož energičtější muzikál by ste těžko sháněli, po konci jedničky jsem si ale byl jistý, že pokračování nebude, protože prostě není kam jít. A i původní muzikál končí zakončeně. Jsme ale pořád v 21. století, kde každý hit dostává pokračování a bylo jasné, že jednička, která si před 10 lety došla pro 609 mega dostane sourozence. A ten sourozenec nakonec opravdu vznikl a je tady. Z trailerů jsem si pořád nebyl jistý jestli to je ta správná cesta a nálepky zbytečný sequel se prostě nezbavil. Jenomže víte vy co.... dočkali jsme se důstojného pokračování. Jednička je dodnes ztřeštěný zábavný muzikál plný energie a výpravných hudebních čísel s perfektními vizuálními nápady. Dvojku ale už nerežíruje Phyllida Lloyd, nýbrž Ol Parker. A dá se snadno rozeznat, že Parkerova režie je jednoduše jiná než té Lloydové. Zatím co jednička je svou povahou spíše pubertální děcko plné hormonů, dvojka je spíše typ člověka co má za sebou úspěšnou maturitu a než dospěje, chce si ještě jednou pořádně užít. Bál jsem se toho, že jednička vlastně ukradne všechny písně z jedničky a nedostaneme žádné nové. Při tom starých písní z původního filmu se objeví asi čtyři a z toho všechny se objeví v dějové lince s mladou Donnou kam i logikou patří. Tady se ale objeví i písně nové a rozhodně nejsou o nic horší než ty z jedničky. Ve filmu se samosebou objeví i Colin Firth, Pierce Brosman, Stellan Skarsård a Meryl Streep, většina z nich má ale menší role (především Streep má spíše cameo) a objeví se jejich výrazně mladší verze. Jako by se ale stál zázrak, mladé tváře sedí na ty staré. Irvine je slušný nový Brosman, Hugh Skinner slušný nový Grant a Dylan zase slušný nový Skarsgård. Celý film si ale pro sebe ukradne především vždy roztomilá Lily James jako mladá Meryl Streep. James je jako mladá Meryl perfektní a rozhodně své starší herecké kolegyni nedělá ostudu. Co se týče nových postav z přítomné časové linie, Andy Gracia je jako vždy cool a Cher je příjemným způsobem ztřeštěná. Musí se nechat, že jsem možná trochu zaujatý, jelikož na písních Abby jsem vyrůstal a dodnes si sem tam nějakou pustím. Dvojka je ale stejně jako jednička film plný života a energie, který je prostě tak šílený a občas naivně hloupý, že je geniální. Všechny hlavní postavy jsou opět perfektní, falešné Řecko pořád dokáže být nádherné a rytmus hudby je prostě neuvěřitelný. Prozatím nejzábavnější film roku a překvapivě důstojné pokračování, což z trailerů zárukou nebylo. Takže spokojenost a velký palec nahoru! ()
Dost rozporuplnej, umělej a konceptuálně chaotickej sequel, který je paradoxně míň hravější než jednička [nejen proto že se drží příliš zkrátka] a který v mnoha ohledech sice neurazí, ale ani nenadchne. Co tam dělala Cher je pro mě taky záhadou.... 3* za Lily James a Super Trouper finále. ()
Zatímco jednička Mamma Mia i po deseti letech zůstává ztřeštěnou záležitostí, u které se doporučuje pít nějaký alkohol, dvojka je úplně jiný film. Dospělejší, vycizelovanější a s mnohem lepší dramaturgií a výběrem písní. Výborné propojení obou časových rovin, mladé verze původního ansámblu se nemají za co stydět a zkrátka snímek celkově hraje na city, ale naštěstí vás nevydírá. V kolonce "executive producers" jsou totiž jména Richarda Curtise a Toma Hankse, což se na snímku odrazilo v tom nejlepším slova smyslu. Je to opravdu pecka a jsem mile překvapený. ()
Já jsem se pokračování Mamma Mii docela obávala a to hned ze dvou důvodů, jednak kvůli dějové stránce a potom kvůli tomu, aby mi pokračování nezkazilo jedničku, což se naštěstí nestalo. Jednička byla určitě o hodně lepší, bláznivější, feel-good film, kdežto dvojka působila jako dospělejší a vážnější verze. Ono to ale ve výsledku nevadilo. Děj jako takový tam vlastně víceméně nebyl. Ve flashbacích jsme viděli starý známý příběh jak se Donna seznámila se Samem, Billem a Harrym a to, že víte jak to dopadne tomu vlastně vůbec nevadilo, protože je něco jiného jen slyšet jak to bylo, ale když to pak i vidíte, tak to tomu hned dodá další rozměr. Lily James byla v roli mladé Donny fakt skvělá, působila tak strašně přirozeně, že mi přišlo, že ani nehrála a bavila mě z celého filmu nejvíc. Ta současnost z ostrova pak působilo tak trochu nostalgicky, jako na návštěvě u známého, kterého jste dlouho neviděli. Sice tam nebylo vlastně vůbec nic o tom, čím si postavy prošly během těch deseti let, ale ono to vlastně ani nevadilo, to nejdůležitější tam bylo řečeno a já byla ráda, že se můžu na chvíli vrátit na Kalokairi. Ty nejznámější a nejlepší písničky si víceméně vyplýtvali v prvním díle, takže po hudební stránce to bylo trošku slabší, ale i tak se tam našlo spousta dobrých písniček, které se do toho prvního nepropracovali. Stejně mě ale nejvíc potěšilo repete těch klasických. 4* ()
Reklama