Režie:
Ofir Raul GraizerScénář:
Ofir Raul GraizerKamera:
Omri AloniHudba:
Dominique CharpentierVOD (1)
Obsahy(1)
Služební cesty mohou přinést mnohá překvapení a není výjimkou, pokud mezi ně patří setkání, jež přeroste v milenecký vztah. Poměr Thomase, cukráře žijícího v Berlíně, a Orana, ženatého muže původem z Izraele, však po několika měsících utne tragická událost. Oran umírá při dopravní nehodě a Thomas nevidí jiné východisko, než vyhledat vdovu, jež teď sama vychovává Oranova syna. Přes počáteční nedůvěru, pramenící z Thomasovy německé národnosti, dává truchlící Anat mlčenlivému mladému muži práci ve své kavárně, netuší však, že nevyslovený smutek, který je spojuje, se váže k jednomu a tomu samému muži. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (77)
Vyborne odvypraveny pribeh, ktery do sebe hezky zapadne (dobra, poslednich deset minut by se dalo udelat i trosku jinak...). Film zdobi perfektni herecke vykony Adler a Kalkhofa, scena, kdy Anat vyjede po Thomasovi je bezchybna! Spousta kontrastu Nemecko/Izrael, heterosexualita/homosexualita, nabozenstvi/tolerance a v neposledni rade oslava cukrarstvi! Ciste drama, cistych pet hvezdicek. Videno v ostravskem Artu, 9 divaku. ()
Cukrář je intimně vyprávěný příběh, při kterém jsem myslel na to, co se asi uvnitř hlavních hrdinů odehrává, protože si vůbec nejsem jist, že bych se zachoval jako Thomas. Statická kamera, minimalistický hudební doprovod a dobře trefená závěrečná gradačka dělá z filmu silnější divácký zážitek. ()
Decentní, poměrně elegantně vystavěné, herecky přesvědčivé. Film, který pracuje s tezí, že sdílené emocionální pouto k chybějící třetí osobě může být někdy silnější než sexuální orientace. Cením způsob, jakým Graizer uhýbá před úskalími melodramatických klišé a patosu, když některá podstatná místa nechává otevřená (nádherná epizoda s matkou). Především Tim Kalkhof svojí robustní figurou, ale nesmírně subtilním a skromným herectvím film táhne. Hořkosladké klavírní etudy - je to žánr a žánr já respektuju. V téhle podobě určitě. Kosher approved. ()
Stručné a výstižné shrnutí ve svém komentáři snímku napsal Marigold. Kdybych se jednou odhodlal navštívit filmový festival, očekával a ocenil bych právě takový typ filmu. Uměřený, s pomalejším tempem, uvěřitelnými konflikty a realisticky vymodelovanými charaktery. Není podbízivý, nabádá ale k zamyšlení a nabízí skvělé úsporné herectví obou hlavních představitelů. Dává prostor divákovi, nevnucuje mu žádné kategorické soudy. Za mě poctivých 80 % celkového dojmu. ()
Film plný silných kontrastů, které dodávají emocionální pnutí do většiny scén, i těch zcela obyčejných. Cukrář se ale překvapivě nenechá rozkmitat, pokračuje v úsporném vyprávění a většinu konfliktů nechává bublat někde v hloubce pod povrchem. Za to si zasluhuje respekt, protože je tu několik momentů, které si přímo říkají o větší explicivitu. Moc hezké a přesvědčivé. Tichá voda břehy mele. ()
Nádherné melodrama, které mohu jen a jen doporučit. Herecky super, mistrovsky zachycené vztahy jednotlivých postav, skvělé klavírní melodie. Přitom se Graizerův snímek netopí v patosu a sladkobolnosti, které by se u podobných zápletek jinak daly očekávat. Milovníci sladkých dobrot si určitě přijdou na své. :) ()
Už se mi ty filmy o homosexuálech pomalu zajídají. Občas mívám dojem, je jich víc než homosexuálů. Ale tenhle je opravdu povedený. Navíc mu pomáhá bezmála podprahové, jen lehce nehozené historické napětí mezi Němci a Izraelci. Zúročuje se také pozvolný, jakoby zasněný způsob vyprávění. ()
Tak nejako takto si predstavujem nenásilne, neurevane a veľmi citlivo zvládnutý film s LGBT tématikou. Xavier Dolan by mal ísť do učenia ku Graizerovi. Natrčiť uši, vyšpúliť oči a aspoň mesiac sa od Graizera nepohnúť. To ticho a ťažoba, ktorá vychádzala predovšetkým z postavy cukrára mi riadne zaliezalo pod kožu. Istému sentimentu sa to síce nevyhlo, no ale nič v zlom. Na hranici 4-5 hviezd. 89/100 ()
O homosexualitě s neskutečnou grácií natočený film, křehký, jemný, něžný, citlivý, přitom citově nevydírající. ()
Milujem mlkve filmy. A kľudne nech sú aj o gayoch! ()
Tak, ako sa Anat nadýchla berlínskeho vzduchu, ktorý tak rád dýchal jej Oran. A presne tak, ako si Thomas užíval blízkosť Oranovej rodiny, ktorej sa do poslednej chvíle nechcel vzdať ... tak som si ja užila tento krehký film s krásnym klavírnym motívom. Páčilo sa mi. ()
Přiznávám počáteční nedůvěru, trochu jsem čekal jen další homosexuální romantické drama, ale tenhle film je rafinovanější. Stojí na nemožném vztahu dvou lidí, kteří jsou velmi životně a přesvědčivě napsáni i zahráni. Tedy, ono tu těch postav, o kterých bych rád věděl víc, je ještě několik (Orenova matka), ale i tajemství je záměrnou složkou Grazierova receptu. Civilní atmosféru výborně doplňuje minimalistická hudba. (Jo, a nejeden cukrářský skvost z filmu bych rád ochutnal.) ()
Příliš se mi do toho nechtělo, však výsledek předčil má očekávání. Vyloženě hořko-sladká záležitost, precizně vypiplaná, obdivuhodně zahraná. Líbilo. Nádherná kamera, finále perfektní. ()
Jde o nezvyklou romancí, kdyžneboť muž se po smrti svého milence sblíží s vdovou po něm. Jde o způsob truchlení, sdíleného smutku přes jejich rozdílnou orientaci. Hrdinové mluví úsporně. Sexuální scéna vyplyne přirozeně. V závěru vyprávění negraduje, naopak se zadrhává a ztrácí jistotu. ()
Od Cukráře jsem vzhledem k oceněním a hodnocení čekal víc, a proto jsem byl ve výsledku trochu zklamán. Film má silný námět, avšak jeho zpracování mi přišlo na můj vkus až příliš ploché a strohé. Nemám nic proti pomalejšímu tempu, ale v tomto případě to bylo už moc pozvolné, jelikož se začalo něco pořádného dít až v posledních deseti minutách. S ohledem na téma bych čekal nějaké silné momenty už v průběhu děje, a ne až na konci. Úplný závěr filmu ve mně též nezanechal žádné hlubší pocity k zamyšlení, jež by mě donutily si na film vzpomenout třeba i po týdnu od zhlédnutí. Co se však herců a jejich výkonů týká, tak jsem byl spokojený. Rovněž se mi líbil minimalistický hudební doprovod. ()
Rosamunde Pilcher meets Ferzan Özpetek. Kto videl Le Fate Ignoranti, vie, o čom píšem. Až masochistické motivácie hlavnej postavy, ktorá jedná neracionálne, nelogicky, akokoľvek osamelo sa cíti...považujem sa za priemerne citlivého človeka, ale toto ma obišlo navždy a ďaleko. Už si len zahrať na klavíri a poplakať..PS: mnohé scény boli koncipované nepatrične až amatérsky...nie, nie, nie... ()
Cukrář pracuje velmi elegantně s dlouhými statickými záběry, často koncipovanými jako velké celky, v nichž nechává divákovi prostor, aby se vcítil do momentálních úvah svých postav. To podstatné se totiž děje v jejich hlavách, film je záměrně oddramatizovaný a o svých citech a bolestech nikdo nemluví nahlas. To je velmi cílevědomý a v kontextu současné dynamické kinematografie sympatický přístup. ()
Tvůrci filmu naštěstí příliš netlačí na pilu a homosexualismus je zde propagován jen málo. Je to více o vztazích všeobecně a taky trochu o historii (Izrael vs. Německo). Nad cukrářskými výrobky se mi sbíhaly sliny, takže film hodnotím nadprůměrně. ()
Cukrář je něžný, úsporný a přesto velmi silný. Po celou dobu držící v lehkém napětí, prostor pro vlastní fantazie....závěr je jako nádech... ()
V podstatě je to celé bizár hraničící s blábolem. Thomas je mladý, ne nesympatický, pracovitý a i povahově v pohodě gay v jednom z "nejteplejších" měst Evropy, ale je sám. Mno, divné, ale budiž. Zamiluje se do ženatého Izraelce, který je v Berlíně jen občas. I to by se ještě dalo, protože láska mívá mnoho podob. Když milenec umře, vypraví se do Izraele....jako proč, čeho tím chce dokázat? Tam se nechá zaměstnat u vdovy po milenci....to už je poněkud úlet. Když s ní ale skončí v posteli, tak už je to total hardcore. Tvůrci zřejmě jedou na módní vlně neurčité sex. orientace, která je prostě in. Bohužel, toto není můj šálek kávy. Body jsou za jinak klidný příběh, za Izrael, střet kultur, sympatické herce. ()
Reklama