VOD (2)
Obsahy(1)
Padesátnice Halla je zdánlivě spořádaná učitelka a sbormistryně, ale pod klidným zevnějškem dříme víc, než se na první pohled zdá. Tvrdá a nekompromisní žena má ještě druhý život – vede totiž soukromou válku s průmyslovými giganty, kteří ničí islandskou krajinu. Nejhledanější žena ostrova řeší s lukem v ruce dilema mnohých z nás: jak svým dílem přispět k tomu, aby nedošlo k ekologické a sociální katastrofě? (Film Europe)
(více)Recenze (143)
Hezky natočená, manipulativní hipsterská zelená agitka. Chvíli jsem tomu chtěl hvězdičkově uznat nadprůměrné kvality, ale ne, nebudu se do toho nutit. Film, který diváky nekriticky nutí sympatizovat s ekoteroristkou a ostentativně přehlíží možnost, že její konání možná není tak úplně košér - protože všichni její ideoví protivníci jsou ukázaní jako psychopati neochotní naslouchat. Proč se ta paní třeba normálně občansky neangažuje - z toho, co o ní víme, bych usuzoval, že času by na to měla spoustu. Druhá věc je, že toho o hrdince právě vlastně až tak moc nevíme. Proč ta jediná "paní rozumná" třeba nemá vztah nebo se jej nepokouší najít? Nemůže mít vlastní děti, má špatné zkušenosti s muži? Nevíme. Víme jen, že paní "ví, že má pravdu" a proto strhává elektrické vedení, a že by ráda adoptovala ukrajinskou holčičku. Spoiler: Závěr pak má být asi takovou pozitivní tečkou, "na paní se usmálo trochu toho štěstíčka", ale já teda viděl primárně sobeckou osobu, které vlastně všecko vyšlo, i to, co byla ochotna obětovat, přičemž se navíc bez většího zaváhání vyhne vlastní zodpovědnosti. Protože tihleti přírodní aktivisti jsou zvyklí, že pro ně pravidla neplatí, to známe i od nás, že jo. Konec spoileru. Tak tomu já teda tleskat nebudu. Že je Benedikt Erlingsson z jiného těsta, to jsem poznal už u koní, teď jsem si to jenom potvrdil. ()
To je námět, panečku. Islanďani tu vypráví příběh jedné docela přísné partizánky, která brání svojí zem před průmyslovými giganty a tak sem tam vyhodí do povětří nějaké elektrické zařízení uprostřed islandské přírody. Výborné záběry na běžný Island, jak z městského hlediska v Reykjavíku, tak i z přírodního hlediska kdesi uprostřed sopečného pole. K tomu hodně originální příběh a závěr, který mě donutil k páté hvězdě. Krásná práce, Islande! Zase si mě donutil o tobě vzpomínat…a snít. ()
Je lepší metodou záchrany světa sabotáž věží vysokého napětí, nebo adoptování ukrajinského sirotka? Tuto otázku řeší svérázná "zenová teroristka" ve šťavnatém, ironickém, nádherně nasnímaném a lahodně nazvučeném filmu Benedikta Erlingssona, který se podobně jako v O koních a lidech zabývá laskavými črtami islandské svéhlavosti. Zjevování kapely, která doprovází dění ironickým soundtrackem, připomene filmy Roye Anderssona, ale Woman at War je spíš čistá žánrovka ve stylu "gentle nordic weirdness", kterou si lze skvěle užít. ()
Musel jsem ocenit fyzičku hlavní hrdinky, protože tam zdrhala jak Rambo. Film mě bavil. Bylo to zase trošku něco jiného. Kromě krásné přírody to má i dobře vypointovaný děj a takový nenápadný humor. Akorát bych tam nedával tu kapelu a zpěvačky. ()
CSFD ID Angerr approves. (3,5*) ()
Ok letos jsem asi horší film ještě neviděl a těch 83% je šokujících. Komedie / Akční / Thriller je zarážející, protože film není vtipný, akční ani napínavý, co však nepochybně je jest nudný, nezajímavý a zřejmě s nejvíce iritující a nejméně sympatickou hlavní herečkou, co kdy spatřilo Filmové světlo! Není to zajímavé ani po scénaristické či režijní stránce, takže opravdu nevím, co zde chválit. 2x jsem usnul a dokokáno 3.den s velkými problémy. Tímhle mi Seveřané radost neudělali. 20% ()
Best film ever. ()
Mám rád takéto filmy bez pseudohrdinstva a superefektov, pôsobia prirodzene a na mňa aj trošku psychologicky. Keď som tento film dopozeral, nejakú chvíľku som stál pri okne a pozeral von na tie všetky paneláky a lampy a cesty a rozmýšľal, či je možné ešte vôbec zničeniu Zeme ľuďmi nejako zabrániť. Hoci nie je filozofický a dôvody počínania hlavnej hrdinky sa takmer nijako nerozoberajú, spontánne privodí divákovi otázku: Kde sú hranice? Chvíľkou filozofie je akurát čítanie jej manifestu: „Sabotáž naší přírody, která způsobuje oteplování planety a okyselování moří, je zločinem proti veškerému životu na Zemi. Mezinárodní koncerny jsou hnací silou tohoto zločinu, kterou očividně nemůže zastavit už ani demokracie. Žádám všechny, kdo tohle čtou, aby povstali, aby použili svou vynalézavost a působili škody těmto koncernům. To je totiž jediný jazyk, kterému tyto bezohledné globální koncerny rozumí. Sami totiž touto metodou pracují. Škodí přírodě i společnosti. Existuje právo, které je nadřazené všem lidským zákonům. Nelze ho nijak obejít. Slouží k ochraně života a zajištění zdraví budoucích generací. Současná generace je velmi silná, ne-li nejsilnější, co kdy byla. A je také tou poslední, která může reagovat a zastavit válku proti Matce přírodě. Pro naše děti a vnoučata už bude pozdě, ty už nebudou moct změnit nic. Momentálně je to na nás, abychom konečně jednali.“ ()
Něco pro (nejen) španělské turisty toužící navštívit Island…Pro někoho asi hůře uchopitelná podívána, neb jistě ne každý se sžije s hlavní hrdinkou, samotným zpracováním i hodnotami tvůrců. Ostatně, může se zdát, že fandit „ekoteroristce“ půjde dost těžko, ale já s tím měl s přibývající stopáží stále menší problém, jak díky jejímu charakteru, tak díky protagonistce (výborná i ve dvojroli). Film docela přesně ví, co chce sdělit a publikum to chápe. Co si z toho vezme, je už jeho věc. Zároveň je dobré se připravit na to, že nejde o typickou komedii ani její „tragi“ příbuznou, jakkoliv se místy nějaký ten divákův úsměv vyloudit podaří, protože jde o velmi svéráznou, absurdní podívanou. Samostatnou kapitolou je pak svěží hudební složka, která je naprosto svá, a pokud máte alespoň povrchní znalosti filmové teorie, zde uvidíte, jak také může vypadat „diegetická hudba“. Ve výsledku je nejproblémovější (i když dost symbolický) konec, který to hlavní hrdince až příliš zjednoduší (což jde trochu proti podstatě), ale jinak jsem se bavil a hodnotím slušnými 4*. ()
John „Eco“ Rambo z islandského rašeliniště. Po tvrdošíjné sabotérce jdou snad všechny bezpečnostní složky státu, ale nelze ji polapit, i když jsou na ni nalepeny dva trojčlenné týmy z hudební a folklórní sekce! Tohle je Namasté sesterství, přátelství a vůli beroucí si to dobré ze svéhlavosti a komu to kvůli optice ekologické agitky chutná po očních bulvách dlouho vařené ovčí hlavy, ten by si měl zacpat ústa šťouchaným tuřínem.. ()
Havlův výrok o tom, že naděje není to přesvědčení, že něco dobře dopadne, ale jistota, že něco má smysl dělat - bez ohledu na to, jak to dopadne, nabývá naprosto přesvědčivého výrazu a aktuálnější palčivosti v tomto ilustrativním odhodlaném ženském boji za lepší a smysluplnější osobní, mezilidskou i planetární budoucnost zároveň, a v této ironicky sžíravé reflexi sobeckých snah mocných a bohatých udržet si své současné pozice i za cenu budoucího zničení všeho živého. **** Mimo jiné se jsem si užívala vtipné pracování s dogmatem - svérázné zapojení filmové hudby do děje, a s antickými sbory: ženské a mužské chóry, zároveň kritici a soudci Helliny cesty a zároveň poslušní vykonavatelé jakési vyšší moci, do níž se i Hella snaží odevzdat, když chápe, že vlastními silami a úsudkem víc nezmůže a že to nestačí. ***** Vzhledem k obecné provařenosti světově bolavých sociálních, environmentálních i klimatických témat (jež přirozeně beru za svá vlastní stejně jako hrdinka filmu a každá ženská se silným mateřským, milujícím a ochranářským vztahem ke všemu živému) jsem vůbec nečekala něco tak originálně a chytře, sebejistě vtipného formou i obsahem a zároveň tak intimně ženského (aniž by mužské absentovalo) a přirozeně komunitního ve všech nabídnutých polohách, a při absolutním vyvarování se všech číhajících klišé. *** Uprostřed rozvratu klimatu a celosvětové ekologické, sociální, etické a ekonomické krize trpí lidé se silným sociálním cítěním vědomím, že nemáme k dispozici žádná přímočará ozdravná řešení, do nichž by se dalo individuálně začlenit, žádný plán, na němž by ve společnosti důsledně rozdělené na hrstku mocných, vlivných a sobecky prospívajících a většinu stále více bezmocných a vyčerpaných panoval konsensus. *** Tím pádem i na osobní rovině denně dochází k těžko řešitelnému konfliktu mezi tím, jak se dobře postarat o sebe a svůj mikrosvět a zároveň nepřispívat k ničení světa, ale k jeho nápravě, byť přesně do toho nás současný systém všemi dostupnými prostředky nutí - a to den po dni eskalativněji, rafinovaněji, tvrději. *** Hrdince tedy zbývá jediné, to, co každému z nás, kdo hledá cesty, jak se nezaprodat, nepodlehnout a nevzdat se lidskosti v boji za lepší společný svět - v situaci, kdy každý příští okamžik přináší z povahy věci jen těžší dilema, vyostřenější konflikt, může leda pokaždé ze všech sil promyslet a udělat jeden další tah, jeden nejlepší možný krok dál, k němuž zmobilizuje všechny síly, bez spekulování, bez vize, bez jistoty a bez naděje, že se tím povede zachránit něco víc než právě rozumné posunutí se do příštího okamžiku, kde bude nejspíš čelit ještě složitějším a bezvýchodnějším momentům. *** Hallu tak na konci filmu opouštíme v těžší situaci, než v jaké jsme se s ní seznámili na samém počátku - ona i její sestra čelí vězení, omezení osobních sil v boji za lepší budoucnost, a do toho si Halla přináší traumatizované dítě z cizí kultury, a do cesty se jí staví rozvodněná řeka, do níž se s holčičkou v náruči hrouží čím dál hlouběji, bez jistoty, že se tudy dá projít, ale s vědomím, že jinudy cesta dál stejně nevede. A s vědomím, že i když se obě dostanou v pořádku na Island, nemusí to být ani pro jednu krok k žádnému zlepšení, ba možná právě naopak. **** Havlův výrok o tom, že naděje není to přesvědčení, že něco dobře dopadne, ale jistota, že něco má smysl - bez ohledu na to, jak to dopadne, nabývá naprosto přesvědčivého výrazu a aktuálnější palčivosti v tomto ilustrativním odhodlaném ženském boji za lepší a smysluplnější osobní, mezilidskou i planetární budoucnost zároveň, a v této ironicky sžíravé reflexi sobeckých snah mocných a bohatých udržet si své současné pozice i za cenu budoucího zničení všeho živého. **** A mimo jiné se mi ohromně líbilo vtipné pracování s dogmatem - svérázné zapojení filmové hudby do děje, a s antickými sbory: ženské a mužské chóry, zároveň kritici a soudci Helliny cesty a zároveň poslušní vykonavatelé jakési vyšší moci, do níž se i Hella snaží odevzdat, když chápe, že vlastními silami a úsudkem víc nezmůže a že to nestačí. *~ () (méně) (více)
Hlavná hrdinka, učiteľka hudby a dirigentka zboru spevákov, sa s tým vo voľnom čase nesere. Uskutočňuje starostlivo pripravené sabotáže a skraty elektrického vedenia, dávajúceho energiu spoločnostiam, ktoré masívne drancujú nerastné bohatstvo a prírodu Islandu. Jasné, že ide z pohľadu vládnej moci o závažné trestné činy, ktoré je potrebné stíhať a ich páchateľov čo najskôr účinne eliminovať. Aby biznis mohol nehatene pokračovať ďalej, podporený masívnymi čínskymi a americkými peniazmi. Zúfalá bojovníčka preto píše manifest, kde upozorňuje na existenciu nepísaného práva, ktoré dáva človeku možnosti vykonávať sabotáž extrémne agresívnych korporácií akýmkoľvek spôsobom, tak aby sa eliminoval ich vplyv na čo najnižšiu úroveň. Popritom ale hrdinka rieši vlastné nenaplnené materstvo formou adopcie osirelého dievčatka z Ukrajiny. Rieši aj vzťah k vlastnej sestre, ktorá sa pridala k astrálnym ezopičovým spoločenstvám jógy, ašrámu, hľadania vlastných čakier v spleti splývavých farebných batikovaných rób a kamenných náramkov. A rieši aj vzťah k svojmu "možno" strýkovi, ktorý toho veľa nenakecá, ale pomôže jej, vždy keď je to potrebné. Umelá a trochu navyše je línia o všadeprítomných muzikantoch, či už kapely z Islandu alebo krojovaných speváčok z Ukrajiny. Inak fajn. ()
Spoiler Pokud disponujete rodinným bohatstvím v podobě sestry, podívejte se na film s ní. ()
Konečně po dlouhé době film, který mě nadchnul. Vyvážená rovina reality a nálady podtrhnutá působivou muzikou, příběh zasazený do tklivé severské krajiny. Vizuální a hudební složka do sebe zapadají jako ozubená kola dobře fungujícího soukolí. Pro mě jedinečný zážitek. ()
Tí, ktorí tu píšu o nejakej manipulatívnej hipsterskej zelenej agitke, zrejme nikdy nepočuli príbeh o istej Sigríður Tómasdóttir. Tá už v roku 1907 zabránila priemyselníkom, aby postavili vodnú elektráreň na rieke Hvítá a zachránila tak vodopád Gullfoss pred istým zánikom. Kto niekedy naživo videl Gullfoss, vie, že to stálo za to. Sigríður je považovaná za prvú ekologickú aktivistku v dejinách a jej príbeh je dôkazom, že aj čin jednotlivca niekedy zohráva kľúčovú rolu. Film o jednej novodobej ekoteroristke ma zo začiatku nejako nebavil a hlavne vsuvky s dychovou kapelou nezapôsobili asi tak, ako autor zamýšľal. Postupom času sa to však zlepšovalo až do grandiózneho finále, takže môžem len odporúčať. ()
Zajímavě podaný boj po islansku proti nadnárodním společnostem. Až do závěrečné scény mě vůbec nedošlo že hlavní hrdinka hraje dvojroli. Lepší využití hudebního tělesa ve filmu jsem nikdy neviděl. 65% ()
Islandsky milý boj. ()
Islandský závan do stereotypní mainstreamové filmařiny, kterému se obdivuhodně daří skloubit potřeby klasických vypravěčských postupů a islandského národního folklóru, přičemž dokáže jednak strhnout zajímavým příběhem jednotlivce v boji proti větrným mlýnům, jednak oslovit přesahujícími myšlenkami z ranku Greenpeace. Možná, že kdybych byl více obeznámen s tamní kulturou, neměl bych k tomu filmu žádné výhrady, ale takhle mi už po chvíli začala vadit ta ohromně protlačovaná sebeuvědomělost, která možná znásobovala zvláštní mystickou auru v počínání hlavní postavy, ale její osudovost a morální připodobnění zároveň poněkud shazovala. Každopádně jsem zvědav, jestli mi takhle svěží a originálně pojatý koncept dá napodruhé více, nebo se jeho účinek naopak oslabí… ()
Film dle slov režiséra neobsahuje násilí, smrt a sex... Zato disponuje zajímavým příběhem, islandskou paličatostí, severským humorem a krásně nasnímanou nádhernou krajinou. A za zmínku určitě stojí i zajímavý hudební doprovod. Po snímku O koních a lidech přidává Benedikt Erlingsson další pětihvězdičkový kousek a tak budu netrpělivě vyhlížet další jeho snímky. Prostě a jednoduše film, který stojí za to vidět. ()
Moms can do anything. Find solutions. 34:30 (11/17). I urge everyone to rise up and use their ingenuity to cause damage to these enterprises (Extinction Rebellion). Thats the only thing those psychopaths, those global multinationals, can understand. Thats how they operate (připomíná mi Davida Icka), with threads and sabotage against nature and society (Aljaška v plamenech – tehdy jsem tomu ještě věřil). The sabotage against our nature causing atmospheric warming, is a crime against humanity and all life on Earth. The globalized industry is the force behind this suicidal charge that not even democracy can stop (proto zbouráme staré pořádky – a vytvoříme řád vlastní). But there are laws above human laws, ancestral laws which will not be stricken out tomorrow,. Its our indisputable right to protect the Jives of future generations (tadle je poslední). We are the most powerful generation ever and we are also the last generation that can stop the war against our (Mother) Earth. Our children and grandchildren will have no chance. For them it will be to late. Now is the time, the mission is ours. The Mountain Woman. Why do you used old typewriter? It can be traced (si řikal). There are weak point they will tear apart. The laws above/about laws. You are opening up a very dangerous angle (oni – tímto filmem nevyjímaje) they will totally deform it. Ppl will understand. I ahve planted the seeds, it cant be stopped (strom a řetěz). They dont want to stop it, but to control it. They will control the discussion. Who will tell us what the real issues are? They have started a mole investigation. Nicméně ted se zdá (debilka Gréta apod.) že trend medií je přesně opačný – vnutit nám tudle prolhanou klimatickou krizi. Ano, planeta jde do prdele, ale je to uměle vytvořený proces, stejně jako v případě migrace, terorizmu (false flags) a dnes plandemie koronaviru (to je hroceno oběma směry – také). Cílem je ve všech oblastech vyvolat střet, chaos. He who Jives by the sword, dies by the sword. But no one has been hurt, except our country and our planet (právě proto). The drop hollows the stone. Isnt that egoism, to think it will change the world? The mountains are falling on us, we dont have time to wait for drops. Now you are going to save a child and the entire world with it. Vážně si myslíte, že planeta se rozpadá kvuli činnosti člověka, nebo je třeba problém trošku jinde – v tom, že člověk opustil svojí cestu, což je v tomhle filmu krásně naznačeno, ale podává se to za klad (včetně těch blondatejch fízlu s kozama, co neví, kde je jejich místo)? Žena vážně není rovna muži. Your journey is now my journey. Alleged cousin. I greet your inner, not your outer, not your appearance, but your inner being, who is holy and good. Agitka uplně ve všem. Buh se rozhodl zničit zemi a vše na ní, protože došlo k odpadnutí. Fandil bych jí, kdybych nevěděl, že to je stará zmatená kurva. Ta adopce dítěte – nevlastního, to jen dokazuje. Kdyby věcy šly dál, planeta by se o sebe dokázala postarat. Jde o nás, co na ní žijeme. Nám dochází čas, ale nemužete tomu nijak zabránit. Thai chi. Jaktože věděli, kdo to jem neměli podobu, neměli DNA. A hlavně si ho nemohli dovolit jen tak odebírat občanum, alespon ne ve svobodné zemi. Jinak velmi povedený film s originálním námětem. Se skvělým závěrem. () (méně) (více)