Režie:
Roberto BenigniKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Nicola PiovaniHrají:
Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Giorgio Cantarini, Giustino Durano, Marisa Paredes, Horst Buchholz, Verena Buratti, Gina Rovere, Andrea Tidona (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1939. Italský číšník Guido Orefice, překypující energií a hýřící bláznivými nápady, přijíždí z venkova do velkého města. Na první pohled se tu zamiluje do půvabné učitelky Dory. Ta už sice nápadníka má, on však udělá vše, aby ji zachránil od sňatku s nemilovaným byrokratem. Získá její lásku a vezmou se. Narodí se jim syn Giosué. Po pěti letech šťastného manželství je Guido kvůli svému židovskému původu odvlečen spolu se synem do koncentračního tábora. Aby před malým chlapcem zatajil šokující okolnosti a uchránil ho před hrůzami nacismu, předstírá, že všechno kolem je pouhá hra, připravená k synovým narozeninám. Hra, na jejímž konci na oba čeká velká odměna... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (1 035)
Tento film je proste Krásny ! 95% ()
Krásny príbeh rodiny uveznenej v koncentračnom tábore, kde so otec snaží za každú cenu zachrániť život svojmu malému synkovi. Jeden z najlepších filmov s touto tématikou, ak nie vôbec najlepší. Pri tomto filme človek hned pochopí čo je to "smiech cez slzy" , aj keď mojej slovenčinárke na gympli sa to poriadne nepodarilo vyvetliť 8 rokov. 10 z 10. ()
Divím se, že jsem se dostal k tak kvalitnímu snímku až včil. Dojemné, plné vtipu a hlavně optimismu. ()
Dlouze jsem o tomto filmu mluvila se spoustou lidí, mnoha národností a věkových skupin. Přesto nikdy nepochopím, proč někdo chtěl tento film vytvořit tak, jak byl vytvořen. Absolutní výsměch, dehonestace, nereálnost, která je neoddiskutovatelná, ať byl umělecký záměr jakýkoliv. Benigni, který svým nepopiratelným komickým talentem vytvoří něco, co je příšerné a vyvolává ve mně nekonečnou bezmoc. Takto budeme mluvit o holocaustu? Kladem snad zůstává to, že díky dílům jako je toto, udržujeme debatu o možnostech umění po Osvětimi živou. Ale přesto, nemůžu ocenit umělecké kvality něčeho, co pomáhá vytvořit ideu, že být v táboře byla hra, jen nutná překážka, která se dala přetrpět. Ne. Ne. Ne. ()
Italský film popisující život bláznivého číšníka Guida nejdřív ve fašistické vlasti a poté v koncentračním táboře někde v Německu. Do hlavní role trhlého romantika Guida obsadil režisér R. Benigni sám sebe. První polovina snímku se odehrává v klidném italském městě, kde Guido usiluje o přízeň učitelky Dory, přičemž si režisér dával pozor, aby idylka městečka nebyla poznamenána napětím před právě začínající válkou. O to větší šok zažije divák, jenž se střihem přenese o nějakých 5 let dopředu a kdy je Guido kvůli svému židovskému původu s manželkou a synem odvezen do koncentračního tábora. Tato část snímku se mi jeví jako stěžejní a ukazuje, kam až lze s humorem zajít. Milující otec Guido se snaží svého syna přesvědčit, že se právě všichni účastní skvělé zábavné hry, na jejímž konci čeká na vítěze odměna. Nastává řada komických a absurdních scén, nejvíce mi v paměti utkvěl Guidův netypický spontánní překlad z němčiny do italštiny při příchodu dozorce a vysvětlování pravidel. Jeho neobyčejná odvaha, s níž provádí kousky, jež mohly kdykoliv skončit rychlou smrtí, jen proto, aby jeho syn nepřišel o svůj sen, je pozoruhodná. Přestože téma samotné není nikterak veselé, režisérovi se podařilo ojedinělé spojení drsného prostředí koncentráku s humorným dětským nadhledem a snímek tak dostává naprosto originální nádech. Na druhou stranu snímku docela neprospívá první zbytečně rozvláčná část, jež by se dala určitě zkrátit a proto tedy nesáhnu k maximálnímu hodnocení. ()
Krásnej zážitek! Celou dobu mi to připomínalo eufemistické inscenace na historické události a taky, že hlavnímu hrdinovi vždycky všechno, díky jeho vyřídilce a nadhledu, projde. Až když zašel za roh a tam jsem uslyšel výstřely, jsem ztuhl a uvědomil si, jak drsné realitě čelil. Získal si mě pro hru, kterou vymyslel pro svého syna, tak moc, že jsem už i chvílemi chtěl věřit, že je vše jen tak... Nadprůměrný filmový zážitek... ()
Film, u něhož se mísí slzy se smíchem, ačkoli samotná tématika je velice ponurá a temná. Nesetkáváme se zde plně se surovostí a syrovostí jakou například známe ze Schindlerova seznamu. O to více zde hraje úlohu to, co si člověk musí domyslet, ale to vůbec nevadí. Film je laděn na lehkou strunu. Plyne lehce, nikoli těžkopádně a se záběrem na detail. Scénář zde hraje prim a režie si to uvědomuje. Je tomu tak též vše podřízeno. To ale neznamená, že by ostatní složky byly špatné. Naopak jsou přímo skvělé. Fascinuje mne, jak tatínek dokáže pro své dítě udělat cokoli. Jak takovou tíživou situaci dokáže proměnit v neškodnou hru, jaká se malému dítěti zdá věrohodná. A o to více ve mně vzbuzuje odpor k tomu, co se dělo. Odpor k rasistickým čistkám, odpor k antisemitismu a odpor k rasismu samotnému. Uvážím-li fakt, že by si měly být všechny rasy především rovny, fakt, že zde není žádné rasy nadřazené a podražené, fakt, že není jedna rasa horší a lepší – to vše nahrává tomu, že to co se dělo, bylo odsouzeníhodné. A dnes tak vyvstává o to více otázka – když takovýto film shlédneme – proč někteří lidé stále mají takové rasistické a odporné sklony i dnes? Každopádně – samotný snímek je naprosto skvělý. Opravdu nevím, co bych mu mohl vytknout. Vezmu-li pak v úvahu, že se jedná o snímek, který byl natočen (v porovnání s Hollywoodskými snímky) za skromné peníze, o to více pak u mne stoupá na hodnotě. Tři Oskary to potvrzují. Plný počet. ()
Commedia dell'arte, kterou harlekýn Roberto Benigni apartně spojil s válečným dramatem, je milým a líbivým filmem, jenž v člověku vyvolá sinusoidu veselých a smutných emocí podobně jako Nuovo cinema Paradiso. ()
Chtěla jsem vidět stejnojmenný snímek z roku 1946 a omylem jsem opět po letech viděla tento. Před lety jsem dala 5*, dnes už bych tak štědrá nebyla. Obdivuhodná síla vtipu hlavního hrdiny i jeho hra se synem v koncentráku je ale stále až mrazivá. ()
Hodně smutný film. ()
Ani nebudu nijak zastírat, jak dlouho jsem si film oddaloval.. Důvodem bohužel byl fakt, že ho předcházela pověst, a tak část filmu jsem už věděl dopředu a tušil jsem, že půjde o nějaké zlehčení koncentračních táborů spojené s nějakou imaginací.. Ovšem naštěstí je tenhle snímek o tolik hlubší a plnější... Někteří herci mají tak velké ambice, že než aby se podřizovali jiným, tak odhadnou správný okamžik a celý ten film si udělají po svém. Roberto Benigni je italský herec, který se už dříve rozhodl, že by se mu líbil pohled na film za kamerou, ovšem až v tomhle případě nadělil světu něco, čím zůstane navždy nesmrtelný.. Jde o příběh dvou půlí, kdy sice každá je dosti odlišná ale zároveň každá funguje jak ve svých odlišnostech i v tom, co je spojuje.. První polovina je vtipnou variací na romantické filmy v krásně roztomilém italském hávu, jenž je nakonec studnicí všelijakých gagů a nápadů, kterých se v příběhu dopouští sám Benigni coby hlavní postava Guida. Ovšem proč si budu navždy Život je krásný pamatovat je až ta půle druhá, která výrazně změní tón a téma, které sice už bylo několikrát naznačeno v půli první, ale takhle razantní změnu prostředí a atmosféry jsem možná ještě nikdy neviděl. Chápu, že to může být pro někoho na hraně, co druhá půle zlehčuje, ovšem právě tím, že víme jako divák skutečný obraz tak o to více má to zlehčení tragičtější odezvy.. Neuvěřitelně bolestivý film, který vás přes radosti sžívá s postavami, aby s nimi nakonec provedl tohle... A já to miluji! V každé polovině mi snímek dal něco tak nádherného, jak mám slabost pro dobrou romanci, tak takhle s ní naložit je bravurní.. Jeden z nejkrásnějších a nejdojemnějších film, jaké jsem kdy viděl. Zpětně vzpomínám na Pelíšky, které se v taktéž pokoušeli o nějakou ambivalenci tónů a emocí, ale tady si tvůrci zvolili větší a funkčnější kontrast, který dokáže rezonovat napříč celým světem.. Tak nádherný film, který divákovi předává tolik emocí, že jde o nanejvýše vyčerpávající zážitek. A slzy tečou a tečou... Jeden z největších filmů, jaké kdy Evropa dala světu! 100% ()
"Tohle je vážná hra." Odlehčit židovskému dítěti hrůzný pobyt v holocaustu pomocí smyšleného divadla je opravdu silně emotivní zážitek. První cena je totiž nový tank. Neskonalá láska otce ke svému synovi. Benigni v úchvatném tragikomickém představení. Chladnou hlavu zachovává i hrůzných situacích. Vše zvládá s lehkostí a pozitivním úsměvem ve tváři. Dokonce i když ví, že jde na smrt zahraje tuhle mrazivou hru až do konce. Smutně krásný snímek, který vám vleze pod kůži. 10/10 ()
Snímek veselý, zajímavý, smutný, dramatický ... vyberte si. Tohle všechno tu najdete. Jedna z nejlepších scén je "tlumočení" pravidel lágru z němčiny ... ()
Tento film rozhodně nezapůsobí realistickým ztvárněním holocaustu ani důvěrohodností postav. Přesto se ovšem jedná o film, který vás chytne za srdce a vrátí vám chuť do života... ()
Prvá asi hodina filmu je neskutočne milá a podarená ,potom sa to rozplynie ako opar a v koncentráku dochádzajú nápady a invencia , škoda rozjeté to bolo skutočne báječne ,ale 5 hviezd je nevyhnutne nutných... ()
Veliké zklamání a nejen asi pro mě. Benigni u mě v tomhle filmu nevyvolal ani jednou pocit, že je dobrým hercem. V první části byl zcela zbytečně ukecaný a ve druhé tak křečovitý, až to bolelo. Místy mi velmi silně připomínal Piera Richarda (kterého moc nemusím), ale tam kde to Richard jakž takž dokáže ukormidlovat, je Benigni jako slon v porcelánu. Celkově ten film působí dost vágně. To, že je to film o "člověčenství" v neveselých časech, neberu jako argument. Je to zkrátka obyčejný film, tu a tam vtipný. Ale nic víc. ()
Komedie z koncentráku...hmmm. Těsně na hranici kýče, ale ze správné strany. ()
Uz si na to dost obre nepametam, ale viem, ze to bol smiech cez slzy ... ale taky prijemny smiech cez v podstate prijemne slzy ... ()
Absurdity křížené se sentimentem, ale osloví mě jako málo co. Asi je to krok kupředu, když lze dělat humor o tak strašných věcech. Hranice vkusu je velmi tenká nitka a myslím, že zde je po ni balancováno naprosto přesně. Benigny se nesklání k prvoplánové taškařici, ani není zbytečně upnutý k tabu fašismu. ()
Zasluzene oceneny film ktory ma svojou naivitou,krasou a humornou strankou dostal a Benigni je proste skvely... zivot je krasny ...aj ked nie vzdy a preto si vazme vsetko to co mame.. ()
Reklama