Režie:
Ari AsterScénář:
Ari AsterKamera:
Pawel PogorzelskiHudba:
Bobby KrlicHrají:
Florence Pugh, Jack Reynor, Will Poulter, William Jackson Harper, Vilhelm Blomgren, Julia Ragnarsson, Björn Andrésen, Archie Madekwe, Anna Åström (více)Obsahy(1)
Vztah Dani a Christiana už nestojí za nic. Možná to ale spraví výlet do severní Skandinávie s partou kamarádů. V odlehlé vesničce odstřihnuté od okolního světa se tu jednou za 90 let, na letní slunovrat, koná speciální slavnost. Mladí Američané si užívají bezstarostné prázdninové veselí v místě, kde slunce nikdy nezapadá. Vše se ale zvrtne, když je vesničané přizvou k rituálům, při kterých se místní ráj na zemi mění v čím dál děsivější peklo. Horor Ariho Astera (Děsivé dědictví) ukazuje, že za bílého dne se mohou odehrávat ty nejtemnější věci. (Aerofilms)
(více)Recenze (820)
Musím se přiznat, že mi implementace humoru přišla zejména ve vypjatém závěru místy až nepatřičná, ale přesto opodstatněná a logická. Vysvětlil bych to tak, že jsem chtěl v daný okamžik upřímně cítit s postavami a souznít s tím, co prožívají, ale musel jsem se smát, protože to Aster dorazil nějakou jemnou černou perlou, která ale byla v souladu s dosavadním nenormálním chováním lidí v dané komunitě, takže dávala dokonalý smysl. Chce velkou odvahu pokoušet se ve filmovém světě strašit za bílého dne (čehož se tady ale nedočkáte, protože se jedná daleko spíš o psych(olog)ický teror), musíte si být sakra jistí tím, že víte, co děláte, jinak vám film odzívají i děti školou povinné. Chování pohanských hostitelů je sice víc než odměřené, ale jejich tváře vždy zdobí úsměv a na obloze neustále svítí sluníčko, přesto je však atmosféra tak hutná, nepříjemná, zlověstná, že byste v téhle na pohled idylické komunitě nechtěli strávit ani minutu, nehledě na roční období. Slunovrat se sice nevyhne určitým filmovým stereotypům a scenaristickým zkratkám (druhé zmíněné by mohla zalepit chystaná prodloužená verze, která se snad více zaměří na postupné odcizení Dani a Christiana), ale ta cesta k nevyhnutelnému závěru je přesto velmi znepokojivá. P.S. Ano, na Wicker Mana si vzpomenete nejednou. Ale řekl bych, že je to spíš Wicker Man podle Polanského. ()
Tak, a teď už to řeknu naplno - Ari Aster je jeden z nejpřeceňovanějších režisérů současnosti. A je mi jedno, jak je většinou uživatelů ČSFD opěvovaný. Mám rád horory o sektách, už jsem jich několik viděl a musím říct, že Slunovrat se od nich vůbec neliší. Teda něčím jo, délkou. Asterovi po Hereditary nějak stoupl hřebínek a tak svůj další film natočil ještě delší a artovější. Film se snaží ohromit vizuálem, který je skutečně povedený - od výběru prostředí překrásné švédské louky, nebo i vzhledem staveb, ve kterém členové sekty žijí, kameru to má taky moc pěknou, ano, ale když se vám povede přes to všechno prohlédnout, dojde vám, jak moc je ten film ve skutečnosti prázdný. Stopáž dvě a půl hodiny je úplně zbytečně dlouhá, jelikož příběh by sotva vystačil na hodinu a půl. Navíc v celé první hodině se skoro nic nestane a dala by se bez problému o dost zkrátit a filmu by to vůbec neublížilo, spíš naopak. Příběh vůbec není originální, filmů o těchto pohanských sektách není málo (vzpomeňme třeba The Wicker Man) a je dost zvláštní, že Slunovrat má ten příběh hodně podobný, včetně skoro stejného finále. Je v tom i lehce něco z Populace 436. Oba mnou zmíněné filmy ale mají společné to, že trvají hodinu a půl a bohatě ten čas vystačí. Ale protože Aster chce být artový režisér no. 1, tak je to zbytečně natažené ještě o hodinu. Přitom ten film je prázdný i myšlenkově, takže ta dlouhá stopáž vlastně nemá smysl. Napínavé to není, jakýsi náznak atmosféry je tam jen v několika scénách, co bych spočítal na prstech jedné ruky, takže co mi ta dlouhá stopáž měla dát. Jako jo, hororových scén tu je víc, třeba finále působí hodně znepokojivě a nebo i ta scéna pádu ze skály je dost slušná, navíc u ní byla perfektní práce se zvukem. Filmařsky je to opravdu zručné, ale příběhově vůbec. A navíc to je dost nelogické - zmizí beze stop asi čtyři lidi a ústřední duo ani nenapadne utéct. Obecně mi přišlo divné, že po scéně se skálou se nikdo nepokusil zdrhnout. Možná by to pak bylo i zajímavější. A vůbec - už mohli zdrhnout, když je hned při příjezdu zdrogovali tím čajem z hub. Z toho plyne, že je tu hned několik tripových scén, které sice nejsou špatné, ale je na nich až moc znát, kterým režisérem jsou inspirované (pro ty, co neodhadli: Gaspar Noé). Z mých pocitů a dojmů bych dal jenom 2*, ale snažím se být objektivní, proto nakonec dám velmi slabé 3*. Ale za svým názorem napsaným v první větě mého komentáře si stojím. Nakonec dávám 2*, ten film si ani ty slabé 3* fakt nezaslouží. ()
Občas někdo řekne: "Jo, ten film si na nic nehraje." Chtěl jsem to říct i u tohohle, ale pak jsem si přečetl, že režisér tam tu alegorickou rovinu hodně chtěl. Takže v tom případě konstatuji, že tento film si na něco spíš hraje - a je to škoda. Jako studie toxického vztahu a metafora vyrovnávání s bolestí je to pro mě totiž spíš špatné: psychologicky nevěrohodné a naivní, místy příliš názorné. Na druhou stranu jako příjemný výtvarný horor bez lekaček je to ale hrozně super. Takže zavírám oči a uši před rozbory a říkám, že čím míň intelektuálštiny se na to roubuje, tím je to celé podle mě upřímnější a zábavnější. Kamera a scénografie super. ()
Už sem na pár takovejch filmů narazil, přesně ten typ, kdy se parta lidí dostane do vesničky, kde žije kult pošahanejch mírumilovců a sluníčkářů. A pokaždý to má stejnej průběh a ani tady to nesejde z tý nalajnovaný cesty. Troufnu si říct, že jsem většinu situací prostě předvídal. Ano byly tam momenty, jako například seskok, kdy to mělo slušný koule a vypadalo to neskutečně. Ale jinak mě ty rituály nebavily, atmosféra se mi vyhla obloukem, možná proto, že jsem věděl jak to dopadne a hlavní hrdinku jsem nemohl vystát už po 10 minutách. Takže NE! opět těmhle rádoby hororům. Přitom by stačilo to pojmout trošku jinak. ()
Akysi prototyp pohanskeho hororu, kde atmosfera, tempo sa buduju postupne. zacina to naprost o obycajnymi dialogmi, len cosi visi vo vzduchu, to pozorny divak hned rychlo zbada. Nieco ako Osviceni 1980 - ked sa reziser rozbehne, tak potom uz ide o pekelny horors brutal gore scenami. Tu si ich uzijeme az na konci, a fakt to stoji za to vydrzat az do konca. Skoda, ze predchadzajuciu film som nevidel : 77 % ()
Přiznávám, něco tak divného jsem dosud neviděl. A to mám za sebou takové kousky jako Caligula. Ne, nedělám si srandu, srovnání s tímto filmem určitě není náhodné. Akorát Slunovrat přišel ve vhodnější dobu, kdy tabuizování filmu ala Caligula již není potřeba. Ali Aster se ukazuje jako schopný filmař na hranici artu. Midsommar je toho důkazem. Nechci spoilerovat, ani nic prozrazovat. Vykreslení postav psychologicky je excelentní. Stejně tak je i bezchybná kamera Pawela Pogorzelskiho. Ty dlouhé nájezdy a záběry celku ohromě sluší. Herci jsou výborní v hlavních i vedlejších rolí. Bizarnost se stopáží roste a dosahuje svého vrcholu u erotické scény, která by se měla zapsat do filmové historie v její bizarnosti. Opravdu bych chtěl být u toho, když všichni herci si jí četli na papíře, protože nic takového jsem jakživ neviděl. A tím si dělám můstek i k sebeparodizaci, protože Ali Aster se nebojí černého humoru. Nepůsobí tu nicméně nechtěně, právě naopak. Skvěle dokresluje atmosféru jiné kultury, která je pro nás jak děsivá, tak svým způsobem ironická. A to je krásná tečka za celou plejádou emocí a dějových kliček a zvratů, které jsem měl tu čest vidět. Pátou hvězdu nedávám jen za pár pro mě zdlouhavých scén, které mohly zůstat ve střižně, protože děj nikam neposouvaly. 80% P.S. Ten recept na okouzlení muže - zamilování se, opravdu existuje. Je ze středověku a skutečně obsahoval tyto ingredience ve filmu viděné. ()
Masakr film. Na jednu stranu nevim co si mam ontom filmu myslet. Na druhou stranu jsem byl zralej z kina na odvoz do Bohnic. Jako takovejhle psycho film jsem jeste v zivote nevidel. Kdyz si pomalu ale srovnavam vsechno dohromady, tak minto dava smysl. Dost zajimavy. 80%. Chvilkama jsem se chtel strasne smat a chvilkama jsem mel hubu otevrenou a absolutne jsem nechapal. Stoji za to videt. 83% ()
Škoda přeškoda. Vážně jsem věřila, že Midsommar trumfne Hereditary, ale nestalo se. Orgasmický trailer tomu hodně dlouho nasvědčoval. Bohužel ale musím naznačit, že v tom traileru se objevilo tak nějak všechno, co ve filmu a ten žádaný a očekávaný surprise moment a odzbrojující twist se nakonec nekonal a každičká scéna jen směřovala k předvídatelnému závěru. Ale aby to nevypadalo, že mě Midsommar zklamal, řeknu, že herecky to bylo fakt brilantní (Florence chci určitě vidět znovu), audiovizuálně totální špička, exteriéry, interiéry a kostýmy naprostý skvost. Je to vlastně tak trochu sick pastva pro oči a zároveň útok na emoce, protože s každou scénou se střídá nálada a vy se cítíte jako na horské dráze, protože jednou se vám chce zvracet, podruhé se nemůžete ani dívat a potřetí se smějete na celé kolo. Což byl možná trochu kámen úrazu. Nečekala jsem, že scénář bude až takhle sršet humorem. Arimu ale musím uznat, že je mistrem na emocionální scény a umí v divákovi vyvolat přesně to, co zrovna chce. Za tohle klobouk dolů a těším se na další jeho výtvor. ()
Spořádaní, obřadní satani v krojích. Valkýry a fauni vzplanuli. Dosáhli, zvráceně opojné, nenávratně závratné blaženosti po těle. Narkotičtí světlonoši s ruměnými nektary. Plnokrevné oslavy v lůně vrcholné flóry. ()
Fakt nevím, co na tom kdo vidí. Ariel je debil, což potvrzuje každým svým filmem. Já se nechal načapat už Dědictvím, ale tohle mě původně minulo. Ale nebudu chodit kolem horký kaše, a nebudu si hrát na obrovskýho odborníka, fajnšmekera, a prostě tomuhle hovnu napálím odpad. S velkým O, a s velkou radostí. Konec trochu evokoval nakouknutí za brány Bohnického sanatoria. Podle kvalit tohodle borce jde zřejmě o nějakého, podobně řemeslně zdatného příbuzného paní Asterové. Škoda. Kdyby mi ten zmrd alespoň v popisku nastínil, že na konci bude táborák, koupil bych si dva buřtíky, a s hořčicí by to dojem trochu vylepšilo. Jinak jdi s tímhle hnojem do prdele. 0%. ()
Na horor to je celkem soft podivana. Ma to vsak vybornou atmosferu a myslim, ze i hodne originalni namet. Filmu o podobnych "sektach" bych rekl, ze je ve filmovem prumyslu jako safranu. Uzasna kamera, ktera je plna zajimavych zaberu, ktere neomrzi. Zde je delsi stopaz ku prospechu, ti severane se Vam chteji dostat pod kuzi. Co zamrzi, je skutecnost, kdo dopadne nejlepe.-). Z hereckych vykonu zaujmou predevsim ty ve vedlejsich rolich. Videno v ostravskem Cinema City, 9 divaku. ()
Když se člověk u "hororu" víc směje, než bojí, bude asi něco špatně. Práce s kamerou teda byla excelentní, ale zbytek: postavy jsou kreténi jeden jako druhý, smrtící stopáž, nuda jako svině prolnutá občas nějakým nechtěným fórem, absence IQ a zdravého rozumu, no a když se odhlédne od toho místy až hypnotického vizuálu, zbude jenom tupá vyvražďovačka stejná jako dvanáct jiných do tuctu. Takže dohromady hovno zabalené do zlaté krabice a převázané nádhernou stužkou, ale pořád ještě velké a hnusné hovno. 15% ()
Natiahnutá, audio-vizuálne lahodná kravina, ktorá vypláchne mozog nejednému divákovi. Ako keby to svet potreboval... Z filmárskeho hľadiska na jednotku ale inak je to plytké ako detské pieskovisko. A to sa nedá ignorovať. ()
Ari Aster je vycházející hvězdou hororového žánru, který je oceňovaný zejména za přístup k tomuto žánru. Slunovrat produkovala společnost A24 a spousta reakcí ho hodnotí velmi kladně, takže jsem měl poměrně velká očekávání. Bohužel mě tahle výprava amerických studentů do hlubin Švédska na slavnosti komunity vítající jednou za 90 let letní slunovrat, tak úplně nezaujala. Je to klasický model, kdy všechno zpočátku vypadá mírumilovně, ale vy ihned tušíte, o co tady vlastně jde. Dění se stupňuje a konec už jenom přehlídka jednoho wtf momentu za druhým. Film brzdí také na žánr velmi štědrá stopáž, protože horor trvající téměř dvě a půl hodiny jen tak asi nenajdete. ()
Ari Aster dokazuje, že Hereditary nebyla jen náhoda a máme tady novýho mistra hororu. Jeho druhej film je silně znepokojující peklo za bílýho dne, vymykající se naprosto veškerý komerční tvorbě. Čímž se vysvětluje, proč jsem v celym sále číslo 6 seděl úplně sám. Ale bylo to nakonec dobře, protože jsem nadšenim a zároveň neskutečnym zděšenim smrkal do rukávu. Midsommar je extrémní artovka, kterou musíte neustále sledovat a analyzovat obsah každýho záběru. Všude po zdech jsou obrazy, malůvky a symboly, který když budete bedlivě sledovat, prozradí vám budoucí děj. Je to divácky děsně náročná podívaná a dokonce i barva pití na stole dokáže prozradit hodně. Násilí není moc, Hereditary bylo o moc brutálnější, ale když na to dojde, je skoro nutný se koukat přes prsty. Filmařsky se jedná o naprostej vrchol a hudbu od The Haxan Cloak nedostane z hlavy po hodně dlouhou dobu. Finální desetiminutová scéna, kdy celý slunovratí festival vrcholí, je nejúžasnější filmovej moment od Sea Wall scény v posledním Blade Runnerovi. Zapomeňte na chvíli na všechny ty barevný šašky v upnutých kostýmech a vyražte na pořádnej biják … 9/10 ()
Čekal jsem folklórní šílenost jako tomu bylo u VVitch, tu jsem dostal. Čekal jsem fucked up scény jako v Hereditary a těch jsem dostal dost po málu. Fucked up to celý bylo, ale ne tak moc, jak jsem doufal. Kvalita tam je, to bezesporu, jak hudební, atmosférická tak ,,kulturní”, ale očekával jsem teochu víc šokujících věcí jako tomu bylo u Hereditary. Příběhová premisa byla hodně čitelná už od příjezdu mezi Švédský magory, takže se o nějaký překvapení film ani nesnažil. Zhruba od půlky (skrze právě předvídatelnost děje) se to ale začalo táhnout a na můj vkus jsou 2 a půl hodiny až moc na takovej typ filmu. Ale budiž, mám tyhle fanatický věci rád a rejža, pokud bude v takových fuck upech pokračovat, má slušně nakročeno. 4* a.k.a 75% ()
Ari Aster už v druhém filmu ukazuje, že je režisérský jelito, a o točení hororů neví vůbec nic. Opět servíruje vražedně dlouhou nudu, která nikam nevede a je od začátku předvídatelná. ()
Som naozaj šťastný, že sa všetko podarilo <3 Ari Aster je umelec a jeho tvorba ma dostáva do kolien. Nový film je psychedelické, jedinečné a totálne krásne dielo, ktoré je vyšperkované do detailov. Naplnilo ma to radosťou a fakt som z kina vychádzal s úsmevom. Teším sa, ak si to dám znova. ()
Vizualne aj obsahovo zaujimave dielo, ktore vsak z mojho pohladu neponuka nic, preco by som sa k nemu mal vratit. Urcite to nie je horor, skor netradicne stylizovana psychologicka hra s kuskou gore. Treba vsak povedat, ze napad naozaj vyborny, spracovanie v zasade nie zle, ale nejako ma to specialne neuchvatilo. ()
Čekal jsem divný film, ale takhle divný jsem to vážně nečekal. Určitě ale nejde o horor, spíš o takové bizarní psycho, které se až zbytečně vleče. Pohanské rituály, neustálé světlo a postupné mizení postav prostě na hororovou atmosféru nestačí. Nechutnosti a podivnosti tady jsou, ale atmosféra nulová. Musím ale přiznat, že Florence Pugh mě baví a také tady se ukázala jako správná volba, protože hlavní postavu zahrála s přehledem. Jsem vlastně zklamaný (zvlášť, když se nesou zvěsti o nejlepším hororu roku), protože i přes vychytaný vizuál, jsem vlastně nedostal nic zajímavého navíc. ()
Reklama