Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Václav Neckář, Josef Somr, Vlastimil Brodský, Vladimír Valenta, Alois Vachek, Ferdinand Krůta, Jitka Bendová, Jitka Zelenohorská, Naďa Urbánková (více)Obsahy(1)
První celovečerní film režiséra Jiřího Menzela Ostře sledované vlaky vznikl v roce 1966 podle stejnojmenné novely Bohumila Hrabala. Po povídkovém filmu Perličky na dně a krátkých hraných snímcích Fádní odpoledne a Sběrné surovosti je i tento film dokladem nesmírné obliby, jíž se Bohumil Hrabal těšil mezi mladými umělci. Přepis útlé novely se vyznačuje na svou dobu originálním spojením nepatetického líčení okupačních let, jak se projevují na malém venkovském nádražíčku, a soukromých trablů jednotlivých hrdinů. Film ve své době vzbudil mimořádnou pozornost doma i v zahraničí, hlavně pro něžný i drsný humor, který prostupoval příběh o nelehkém dospívání mladého železničáře, i pro neobvyklý pohled na válečné dění. Snímek získal mnoho domácích i mezinárodních cen, mezi nimi i druhého Oscara pro naši kinematografii. Jako jediný zástupce naší kinematografie byl zařazen i mezi sto nejlepších filmů světa. Znovu budete mít možnost posoudit míru hereckého talentu Václava Neckáře, který v tomto filmu vytvořil svou první filmovou roli. Z dalších výborných hereckých výkonů připomeneme výpravčího Hubičku v interpretaci Josefa Somra, přednostu stanice v podání neherce Vladimíra Valenty, lidsky hřejivou paní přednostovou Libuše Havelkové a Vlastimila Brodského v roli kolaborantského rady. (Česká televize)
(více)Recenze (489)
Oscar 1 : Cizojazyčný film ()
Klasika světového filmu, v zahraničí ceněná snad ještě více, než u nás. Brilantní portrét mladého muže a jeho sexuálních frustrací na pozadí těžké doby protektorátu. Kreace Vlastimila Brodského coby nacistiské politruka a jeho kultovní hláška "Situace našich armád je kromobyčejně příznivá." jsou nezapomenutelné. Razítkování zadečku mladé výpravčí panem Somrem je asi ta nejerotičtější scéna v dějinách českého filmu. Zasloužený Oscar. ()
Skvělá nestárnoucí klasika plná výborných herců a nezapomenutelných scén. ()
Zatímco knihu tvořil spíše mozaikovitý soubor tragikomických příběhů, který teprve v závěru stmelí válka, film je vyprávěn chronologicky, s pevnou logickou návazností jednotlivých scén. Přesto nepostrádá charakteristickou hrabalovskou poetiku (Hrabal údajně preferoval filmovou adaptaci před vlastní knihou). Jde hlavně o smířlivé nahlížené figurky, o jejich drobné strasti a radosti, nadšení i zklamání ze života. Teprve na konci filmu se dostává do popředí tragický dobový kontext, druhá světová válka. Je pravda, že Hrmova bezbřehá naivita působila na papíře lépe, než při Neckářově monotónním přednesu, ten ale svým elévským výrazem do role pasuje dokonale a jeho prostomyslné pronikání (penetrování, chcete-li) do světa dospělých dodává filmu nadčasové kvality. 85% Zajímavé komentáře: B!shop, Anderas ()
Ne všechno končí razítkováním. MÁŠENKO, POČKEJ CHVILIČKU, JÁ JSEM HNED ZPÁTKY. ()
Tyhle vlaky byly skutečně ostře sledované, stejně jako byl ostrý slovník Bohumila Hrabala, když psal tuto novelu. Opět v ní totiž vévodí ta jeho úchylnost, stejně jako v Obsluhoval jsem anglického krále a opět je to revoluční hlavně ze strany, co si tvůrci dovolili ukázat, než zobrazení atmosféry tehdejší doby. A to mě docela mrzelo. Proto tomu nedávám plný počet, i když to získalo tak velká ocenění. ()
Tak toto bol dosť nezáživný prešľap a že jeden z 100 najlepších filmov v histórii, to si ako niekto robí srandu, celá rodina sediaca pred TV obrazovkou civela na to a nechápala, čo na tom filme je také zvláštne aby mal také zvučné meno... okrem polovičky nezrozumiteľných dialógov, sa tu nedostaví ani poriadny vtip a umelecké vložky filmu vypadajú dosť silene a zasadené v tamtom povrchnom deji vypadajú len dosť nezáživne, nič viac. Menzel za 40rokov sa vo svojej tvorbe nikam neposúva, na tomto je vidieť že stále si drží svoj štýl tvorby, čo mi potvrdil jeho nedávnym Obsluhoval som anglického kráľa, veľa základných vecí majú tieto dva filmy podobné, najhoršie na tom je že aj celkovo sú dosť nevýrazné a ploché tak že divák z nich dohromady nič nemá. /20%/ ...a že víťaz Oscara, no sklamanie ako hrom, ďalší dôvod prečo neuznávať pofidérnych Akademikov od Oscara ()
Světově nejproslulejší filmová adaptace textu Bohumila Hrabala coby první ryze český držitel Oskara za neanglicky mluvený film, to jsou Ostře sledované vlaky režiséra Jiřího Menzela, komorní tragikomedie o civilním rozměru války. Menzelova těsná propojenost s osobou i dílem Bohumila Hrabala se odrážela nejenom v tom, že byli blízcí a dobří přátelé, ale především v tom, že Menzel jako jeden z mála byl schopen proniknout k podstatě Hrabalovského textu, uchopit ho a volně ho po svém interpretovat. Byla tak zachována jemná a tolik osobitá atmosféra Hrabalových knih, ale navíc vznikla i zcela nová kvalita umělecká a filmová. Jiří Menzel se v tomhle filmu asi nejvíce vzdálil původní poetice adaptované knihy, ana má vždy dvě roviny - rovinu jazykovou a rovinu strukturální. V Ostře sledovaných vlacích Menzel charakteristicky Hrabolovské téměř ,,automatické" volné asociativní plynutí textu vzácně nerespektuje a rozbijí monolit složitě strukturovaných předlouhých souvětí, postavy mluví spíše civilněji a jejich řeč není tolik příznaková (čestnou výjimku tvoří postava Vlastimila Brodského). Rovina strukturální je ovšem zachována více - charakteristické Hrabalovské ,,figurkaření", postavy vždy svým způsobem bizarní, výjimečné, mnohdy stojící na okraji společnosti... Nejinak je tomu i tady - mladý elév Miloš Hrma - psychicky dosti labilní introvert, notorický sukničkář výpravčí Hubička (příznačný nomen omen), podivínský pan přednosta, vášnivý chovatel holubů a pokrytec, který má ústa plné vysoké morálky, ovšem tělo lačnící po radostech chtíče, nacistickou ideologií pobláznění drážní inspektor... Potlačen je ovšem pábitelský rys, není tu žádná dominantní postava ztotožňující se s vypravěčem... To, co se ovšem podařilo Menzelovi především, je dostat do příběhu dramatický oblouk, film má spád a stojí na kontrastu dvou činů a protikladných charakterových rysů - zbabělosti Miloše v otázkách nesmělých ozvěn erotiky vrcholící v pokusu o sebevraždu a občansky příkladného hrdinství v závěru filmu, kdy se obě linie protnou ve finální katarzi - břity vjíždějící do kolejiště zápěstí, kteréžto samo nakonec ostrým řezem dynamitu přetne kolejiště poklidného a ospalého maloměstského nádraží... ()
Vizuálně nejnamakanější Menzelův film. Opět tak skvěle tragikomický a tentokrát asi s nejlepším obsazením. Co se týče humoru nejvíc mě dostával Brodskej a jeho zasvěcené vysvětlování jak nacistická armáda mistrně takticky ustupuje. ()
"Inspektorská zahrádka je v prdeli!" ()
Pro mě určitě jeden z nejlepších československých filmů - a důvod? Snad neskutečná lehkost a přirozenost, s jakou je snímek natočen...snad dokonale roztomilý Václav Neckář, pro kterého bych se možná i uvolila být na chvíli jeho Fräulein Freie...snad ta podivná nepopsatelná atmosféra, silná tak, jak to u většiny našich filmů nebývá. Každopádně, i kdyby Menzel nenatočil nic jiného, tenhle klenot české kinematografie by byl dokonale důstojným pomníkem jeho génia. Snad jen ten závěr mohl být trochu emotivnější a né takto, řekněme, "suchý". (nemůžu se rozhodnout - je to na jasné 4,5*) ()
Nechapu, co na tomhle filmu vsechny tak bere. Jiste, je dobre natocenej, ma velice dobre herecke vykony, ale celej mi prisel takovej o nicem. To, ze se Neckarovi nepovede vomrdat svoji holku a pak je z toho celej film na nervy opravdu nepovazuju za dobrej pribeh. Jediny dve sceny, ktery si z filmu pamatuju je rezani zil a razitkovani a to mi pride na film, kterej byl ocenenej oskarem docela malo. Ve filmu se skoro celou dobu nic zajimavyho nedeje, a vypada spis jako film o zivote zeleznicaru. Nektery hlasky a dialogy jsou dobry, nektere mene. To samy plati vlastne o celym filmu. Neco me zaujalo, neco me uspavalo. Pro me jen dalsi prumerny cesky film. Tak po skouknuti z dvd zvysuju na 4*, sice je to pro me porad asi nejhorsi Menzelovo film podle Hrabala, ale tentokrat jsem si film docela uzil a svy kvality urcite ma. ()
Jeden ze 100 nejlepších válečných filmů (z doby po r. 1900) - 100 Greatest Post 1900 War Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. Postupně jsem zvýšil jsem své hodnocení na absolutní maximum. Úžasná atmosféra po dobu celého filmu, skvělá kamera, prakticky neustálé jemné poeticko humorné hlášky a soulad mluveného slova a obrazu (např. Milošův hovor na téma ejaculatio praecox s manželkou přednosty vykrmující husu), či soulad psaného textu a obrazu (Hotovo za 5 minut - nápis u fotografa při bombardování ateliéru s maketou letadla). Někdy stačí jen obrazem naznačit - esesák v lokomotivě schovávající revolver při pohledu na Milošovy jizvy na zvednutých zápěstích jako upomínka na jeho patrně bojácnou povahu, nebo úvodní vítání Miloše Hrmy přednostou stanice s holubem kálejícím mu na hlavu. Výteční herci - obzvláště Brodský se mi moc líbil, a Neckář v tom věku - ten snad ani to nesmělé tele nemusel vůbec hrát. Děkuji Vám, pánové Menzle a Hrabale. Zajímavé komentáře: Matty, Radek99, sportovec, Marthos. Ukázka:http://www.youtube.com/watch?v=tDmbAsiMNqw ()
Lepší režijní debut si snad nemohl Jiří Menzel ani přát. Oscarový snímek, který by neměl utéct žádnému příznivci filmů. Výborné výkony herců (Josef Somr se mi velice líbil). Určitě poprávu udělený Oscar, ale mám pocit, že za těch 40 let už kouzlo trochu pominulo. ()
"Váš dědeček hypnotizoval naše tanky osvobozující Prahu." Milošovi trpěl hroznou chorobou zvanou Ejaculatio praecox, tak se vyhnul službě podřezáním svých žil, čímž patrně spáchal sabotáž. Tomu rozumím, ale rozhodně by neměl zapomínat zvedat návěstidla, zapisovat telegramy a sundat si čepici při sexu. Mě to tedy docela bavilo a jako příslušník národa, který Vůdce označoval za "smějící se bestie", se přiznávám, že, na rozdíl od krvácející ušlechtilé krve na frontách, mě bavil světácký výpravčí Hubička, orazítkovaná Zdenička, rázná paní Hraběnka i pokakaný Přednosta. A když pan farář rozhodl, že vyléčení Milošova sexuálního problému uloží jako křesťanskou povinnost nějaké farnici, tak jsem na chvíli zapochyboval o svém odporu k církvi. Ale slova jsou slova a na zločinné restituci nakradeného majetku to nic nemění. ()
Je to nová Česká vlna nebo to není Česká nová vlna? Tato otázka mě trápila po celou dobu sledování. Pro dechberoucí dramatický film to bylo málo napínavé a na novovlní poetiku to bylo příliš dramatické. Jiří Menzel si pochvaloval svůj nápad dát filmu kouzlo linearity, která není v knize dodržována, ba přímo naopak, avšak já jsem bohužel jiného názoru. Takovéto konvenční vyprávění mi přišlo poněkud nešťastné a nezajímavé (chybělo nějaké ozvláštnění). Samotný námět je dosti nosný, ale tím, že film se snaží sedět na dvou židlích zároveň, tak ztrácí mnoho na své působivosti. ()
Velmi milé, sympatické a přirozené, hlavně díky opravdu roztomilému mladíkovi v podobě Václava Neckáře. Film je evidentně poznamenán typickou Menzelovskou režií (a snad i jeho drobnými zásahy do scénáře?), což je jen dobře. Snad jen od závěru jsem čekal více, určitě se nedalo počítat s tím, že bude někoho šokovat, neboť knižní předloha je notoricky známá (ačkoliv jsem nečetl), ale trošku více poetiky a emocí tam určitě vloženo být mohlo. Doporučuje 7/10 orazítkovaných slečen. ()
I ta čtvrtá hvězda je v podstatě jen z úcty, protože na silném hrabalovském podkladu je tu jen silně nedotažená povídka, jejíž potenciál byl, ať si kdo chce co chce říká, mnohem větší. ()
Konečně jsem měl tu čest vidět tento slavnej film. Neni to špatný, ale čekal jsem teda mnohem víc. První polovina (do Neckářova pokusu o sebevraždu) za moc nestojí, v tý druhý polovině se pak najde několik téměř geniálních scének, který daly zapomenout na ten nudnější začátek. Ale trochu mě udivuje, že zrovna tenhle film vyhrál osrala. Schválně jsem si našel, jaký další filmy byly v nominaci, ale o žádnym z nich jsem v životě neslyšel. ()
Řekl jsem si, že se podívám na nějaký starý český film, aby mě vylepšil mínění o naší národní kinematografii. No, povedlo se. Co na nějakých českých filmech mám moc rád, je to, s jakou odlehčeností a pohodou dokáží vyprávět poměrně vážné příběhy a témata. Tady je poměrně jednoduchá, ale dobrá zápletka, odehrávající se v období druhé světové války. Příběh pojednává o Miloši Hrmovi, který se rozhodne následovat šlépěje svého otce a stane se vlakovým výpravčím. Během svého působení jako výpravčí, se zamiluje do jedné z průvodčí, zjišťuje však, že se k samotnému vyznání lásky bojí a je si nejistý. Film končí smrtí Hrmy, který se pokusí odpálit vlak s municí. To se mu také podaří, ale zahyne při tom. Na filmu obdivuji komornost děje, kde v podstatě sledujeme jen jednu vlakovou stanici, a příběhy zaměstnanců. Děj je doplněn skvěle zapamatovatelnými postavami, které nezapomenete, především díky jejich charakteru, hereckým výkonům a hláškám. Ať už už to je výpravčí Hubička, ujetý na romanťárny, ambiciózní, ale neohrabaný přednosta stanice nebo také vážný Zedníček, který každému dokáže zavařit a zkazit den svojí oddanosti k Němcům či jeho ,,předpisovosti“. Prostě každá postava má charakter a minimálně jednu si určitě oblíbíte. Humor tu je prolezlý celým dějem, ale není nucený, a i když tu máme pár úžasných hlášek, tak spíše stojí na obecné komediálnosti a bizarnosti jednotlivých situací. Film je jedinečný, což dokazuje například bizarní linka s razítky. Skromný, jednoduchý, ale účinný děj by se neobešel bez herců, a tady hrají na jedničku. Josef Somr jako výpravčí Hubička je nenahraditelný, to samé platí jednoznačně i o Neckářovi, který jako stydlivý klučina, seznamující se s životem září. A také Vladimír Valenta a Vlastimil Brodský si vysloužili role, na které se zapomenout nedá. I když mi přijde trochu nepodstatné u takto starého filmu toto zmínit, ale i tak to udělám. A myslím tím technickou stránku filmu. Kamera se střihem krásně funguje a platí to i o nasvícení, které je trošku těžší ho hodnotit u černobílého filmu, ale i tak mi přijde vydařené. Zvláštní, ale kladný dojem na mě má sníh, který ve filmu vypadá krásně a s kombinací kouře z lokomotivy, to prostě vypadá pěkně. Už jsem to na začátku zmínil, ale ještě jednou to pochválím, a to tu skromnost děje, kterou si film jednoduše musí u diváka získat. S výjimkou velkolepého konce tu je vyprávěn příběh o člověku ve složité době, který se se světem teprve seznamuje. Nevím proč, ale vždy na mě zapůsobí staré české vlakové stanice, ze kterých sálá ta prostota, skromnost ale i krása a vidět je v takovýchto starších komorních českých filmech mi menší úsměv na tváři vykouzlí. Celkově se jedná o povedené dílo, které sice stojí na relativně prostých pilířích, ale přesto na velmi funkčních pilířích. Herci hrají na jedničku, technická stránka je taky dobrá a humor funguje na výbornou. Navzdory poměrně prostému ději tyto všechny složky fungují, a tvoří nám tak ikonické, jedinečné a rozhodně nezapomenutelné dílo, na které se v budoucnu milerád opět podívám, a rozhodně dám šanci i dalším starším českým filmům jako je tento, protože jak se ukazuje, tak i staré filmy dokáží být účinné i klidně po 50 letech a neztrácí ani na vážnosti, ani na humoru. Známka: 8/10 () (méně) (více)