The Twilight Zone - Season 2 (1960) (série)
Tvůrci:
Rod SerlingRežie:
Richard L. BareScénář:
Richard MathesonKamera:
George T. ClemensHrají:
Rod Serling (vypravěč), Dee Carroll, William Shatner, Robert McCord, Patricia Breslin, Guy Wilkerson, Stafford Repp, Walter ReedRecenze (12)
Zápletka jednoduchá, až primitivní, přesto vysoce účinná. Nebýt toho vypravěče, který má pocit, že divák nechápe a proto mu raději tu pointu několikrát omlátí o hlavu, mohlo by to být i za 4. ()
Skvěle padnoucí epizoda do období plné paranoidního strachu a nejistoty z toho, že vůbec existuje nějaká budoucnost, což doba premiéry jistě byla. Upnutí se na náhodnou atrakci v náhodné restauraci je pochopitelná alegorie. ()
Kdo si frčí na období přelomu padesátých a šedesátých let, bude v sedmém nebi. Málokterý díl tak dobře zachycuje atmosféru doby. Opravdu pěkně natočeno. Co se týče scénáře, Richard Matheson se tady skutečně vytáhl. Tento díl navíc funguje snad ze všech nejlíp i ohledně opakovaných zhlédnutí. Emociálně je pokaždé stejně působivý a bezchybný. Nemá ani sekundu navíc, ani sekunda neschází. Rozhodně jedna z deseti nejlepších epizod Twilight Zone. A toho čertíka chci! ()
Dokážu si představit určitě povahy lidí, kteří opravdu takovým záhrobním zprávám věří. Takže tahle epizoda pro mě zas takové sci-fi není. Já osobně bych do něčeho takového ani peníze házet nezačala. To si za ně raději koupím o zákusek navíc a den bude krásnější. Kdo z normálních jedinců si přeje znát svou budoucnost? Já ne. Chci věřit, že vše naplánované vyjde. Chci pro zítřek žít. ()
"Rohatý náš osude, kolik centů přibude?" Ale no tak! Hádat budoucnost umí kočovné cikánky, to ví každej, kdo některé z nich na pouti dychtivě nastavil dlaň. Ale že by to uměla i plechová piksla na ubrousky s čertíkem na pérku? Čerta starýho! Říkal náš pan farář, že všechny naše kroky řídí náš Pán, tak jak by se to, co s náma bude, mohl dozvědět rohatej? Jedině snad, že by ďábel měl "tam nahoře" své lidi? Ostatně, já svou budoucnost znát nechci! Radši si ji poctivě odjezdím, s volantem pevně ve vlastních rukách. Takže toho čertíka nechám Apačovi, stejně ho viděl první :-). ()
Kam až je lidská mysl schopna zajít, když ztratí důvěru v sebe sama? Ne nadarmo je na parafrázi jednorukého bandity potměšile se tvářící čertík. Oceňuji práci s kamerou, která je velmi dynamická a dodává tak příběhu na plastičnosti. Jemné režijní vtípky, když například kamera pohlíží na ty dva ubohé mladé lidi svrchu, jsou vítaným zpestřením jinak velice napínavé protigamblerské agitky. ()
Mladá dvojica si nechá opraviť auto v zapadnutom mestečku a snaží sa prečkať 4 hodiny v miestnom bistre. Tu sa nachádza mašinka, ktorá im poskytne odpovede na všetky otázky ohľadom budúcnosti. Alebo prežívajú iba paranoju? Sú tie odpovede skutočne tak konkrétne, ako si myslí mladý muž? Alebo sa nachádza tentokrát "twilight zone" iba v ich mysliach plných pochybností? ()
Líbí se mi, jak jsou jednotlivé epizody TTZ vzájemně pestré i žánrově. V téhle povídce nezvykle převládal romantický žánr, příběh je zasazen do zcela obyčejné současnosti a zvláště z počátku zde příjemně dýchá typická uvolněná atmosféra 60. let, podtržena i swingovou taneční skladbou z jukeboxu v pozadí. Připouštím, že i tato epizoda má obrovské klady, ale pro mě osobně je prozatím jedinou, z níž nemám žádný výrazný zážitek a stihl jsem se u ní dvakrát mrknout na zbývající stopáž i během těch 25 minut. Problémy hlavní dvojice se mnou nepohnuly ani navzdory jedné vypjaté příhodě. Mechanické blbůstky, které nám „předvídají“ cokoliv z budoucnosti, mě nechávají chladným, ať už jde o lístkový automat nebo nejnovější mobilní aplikaci. ()
Dočasná přeměna vyrovnaného elegána Shatnera v člověka stiženého mamem mi příliš nesedla a moc jsem jí nevěřil. Na druhou stranu je téma pádu do závislostí a vlastně neschopnosti se postavit na vlastní nohy aktuální i v dnešní době. Spolehnout nebo se vymluvit na osud je vždycky pohodlnější a tak jsem v závěru souzněl s hrdiny, kteří se rozhodli prostě prožít svůj život podle svých představ se všemi možnými riziky. A tak to má být, a jen pro tenhle pozitivní vzkaz dávám o jeden cent navíc, než by si tenhle ve všech jiných směrech průměrný čertík na krabičce zázraků zasloužil. ()
Podobne ako pri (pre mňa nepochopiteľne nie práve najobľúbenejšej) epizóde The Fever, aj tu je istý stav ľudskej mysle vystihnutý na minimálnom priestore tak presne a dôsledne, až to vyráža dych. Posledná scéna potom tomu celému dodá pri spätnom pohľade dobre nie hororový nádych, o to strašnejší, že ten horor možných dôsledkov, keď sa raz jeden vyberie týmto smerom, je tu reálny až príliš... Jedna z najbrilantnejších, o tom žiadna! ()
Má to dost podmanivou atmosféru, má to zajímavý příběh, má to dost dobrý závěr s ještě lepší myšlenkou, funkční scénář a navíc to skvěle funguje i na svoji stopáž. A tohle mi ke spokojenosti stačí a na rozdíl od některých pro mě tohle byl skutečně pořádný a silné nadprůměrný zážitek. 5* ()
Námět a scénář: Richard Matheson. (Poprvé vysíláno: 18.11.1960.) ()
Reklama