Režie:
Fernando MeirellesScénář:
Anthony McCartenKamera:
César CharloneHudba:
Bryce DessnerHrají:
Anthony Hopkins, Jonathan Pryce, Juan Minujín, Luis Gnecco, Cristina Banegas, María Ucedo, Renato Scarpa, Sidney Cole, Achille Brugnini, Federico Torre (více)VOD (1)
Obsahy(3)
Mezi papežem Benediktem XVI. a budoucím papežem Františkem vzniká překvapivé přátelství a v katolické církvi dochází ke zlomovému bodu. Inspirováno skutečnými událostmi. (Netflix)
Recenze (334)
Stavte mosty, ne zdi. ()
Tie retrospektivy mi nesadli a zbytocne riedili chrumkavo napisany, perfektne natoceny a bravurne zahrany dialog. Podnetne filmarsky, ludsky aj myslienkovo. 9/10 ()
V týdnu kdy si člověk dává horory a mlátičky je třeba taky na chvilku jen tak popřemýšlet o smyslu našeho bytí a nenapadá mě nikdo moc povolanější než jeho svátost papež. Netflix zase jednou zabodoval a vytasil se se vskutku hodnotným dílem, které obrovsky stojí na fenomenálních výkonech Hopkinse a Pryce. Čekal jsem malinko lepší podívanou, ale zklamaný určitě nejsem, spoustu krásných myšlenek mě Dva papežové poskytli a věřím že nejenom mě. 70% ()
Milounké. Krotké. Příliš nekritické. ()
Nečekal jsem málo, ale dostal jsem ještě víc. Nepamatuji si, kdy jsem naposled zažil takovýto herecký koncert. I výprava je naprosto bezchybná. Anthony Hopkins i Jonathan Pryce jsou ve svých rolích naprosto ve svém živlu. Pro mne vedle Jokera film roku 2019. ()
Dva papežové za mě letos z té silné netflixovské trojky snad nejlepší. Což je po osmičkovém Irčanovi a ještě lepší Manželské historii skoro až zázrak. Režisér Meirelles je zpátky tam, kam chvíli před 17 lety patřil - na vrcholu. Výborné to bylo. ()
Skvělý Hopkins a výborný Pryce v zajímavé konverzačce, kterou ve druhé polovině zbytečně tříští flashbacky (tlačící až příliš na city), čímž film ztrácí na působivosti. Neotřelé téma je bezesporu plusem, ale jinak děj nic navíc nepřináší a dojmy po dosledování rychle vyprchají. Dva výteční herci v jednom dobrém filmu. Nic více, nic méně. ()
Film rozpolcený jako názory jeho dvou klíčových postav. Nemám sice sebemenší zájem angažovat se v otázkách náboženství, ale zdejší téma "měla by a jak by vlastně mohla církev polidštit své praktiky, aby se přizpůsobila současnému volnomyšlenkářství" je naštěstí univerzální a jednoduché, takže mě výměny názorů dvou vyhraněných osobností celkem bavily a zajímaly. Tedy přesněji řečeno, zajímal mě liberální postoj Františka, jehož snímek v první půlce profiluje jako zvěstovatele dobré a pokrokové vůle, jemuž nabručený Benedikt jen vznešeně odsekává a sám se v konverzaci tolik nechytá. Vztah mezi dvěma natolik silnými a inteligentními osobami je vůbec podán ukvapeně a vyprávění se od jejich důležité konverzace ve druhé polovině zbytečně na dlouho přesouvá k flashbackům, které dějovou linii v přítomnosti nijak významně neovlivňují. Jsou tam spíše proto, aby měl snímek lepší drajv a nebyl jen "nudnou" konverzačkou - což by se přitom rozhodně nestalo, kdyby Meirelles konflikt a spřátelení obou papežů více rozpitval a nechal oba fantastické herce ještě více hrát. Takhle jsou Dva papežové na rozcestí mezi důležitým konverzačním dramatem s hezkým historickým přesahem a stylově sestříhaným popkulturním klipem, v němž bezpochyby nadaný filmař s citem pro timing předvádí zbytečnou formální exhibici - v jeho rukou skutečně mohlo jít o zásadní počin roku a mrzí mě, že se to nakonec nepovedlo. 70% ()
Hopkins a Pryce si jako dva papežové povídaj o všem možnym, no neber to. ()
Papež jede! Už má jeden seriál o dvou řadách a teď i celovečerák. No aby se z něj v dalších letech nestal akční hrdina! Tak předně film opravdu není o Benediktu a Františkovi, což není nic překvapivého. Je to spíše film o dialogu dvou rozdílných osobností a jejich sbližování. Emeritního papeže Benedikta mi prosím nehaňte, je to vynikající teolog a číst jeho knihy je famózní zážitek. Film se navíc vyvíjel ve stylu zlej skopčák Benedikt versus hodnej máčo Francesco. Ale já naštěstí nečekal, že dostanu dokument o skutečných osobách. A to, co jsem dostal, je vskutku zručná řemeslná filmařina okořeněná úchvatnými hereckými výkony Hopkinse i Pryce - a to zdůrazňuju. Dlouho jsem nebyl tak nadšen z hereckého umění. Jsem si téměř jistý, že oba skuteční muži se museli při sledování tohoto filmu náležitě bavit. Film, který mohou bez rizika sledovat i nevěřící. Jen verbal vyplodil tak hloupý komentář, až si kladu otázku, jestli vůbec pochopil, o čem že ten film vlastně je. ()
Brilantní konverzačka. To, že v tom někdo vidí "propagandu" nebo něco takovýho je dle mýho jen výraz nevyspělosti a neschopnosti pojmout základní poselství filmu - Stavte mosty, ne zdi. ()
Zo začiatku som si hovoril, že asi pôjde iba o nudné klábosenie dvoch starcov, no postupne, ako sa začal odkrývať príbeh týchto dvoch pánov a najmä ten Františkov, tak to začalo pekne do seba zapadať a celý príbeh získal na pútavosti. Film, kde sa vlastne nič také neudeje, no povie sa tu veľmi veľa. Oceňujem, že sa tu dejová linka dotkla aj onej chúlostivej cirkevnej témy. Nuž, čo sa divíte, veď celibát je proti prírode. Len mi je záhadou, prečo sú väčšina kňazov biblickým slangom... sodomisti. Slabší nadpriemer. 70/100 ()
Nejlepší film o dvou povídajících si starcích všech dob. Mnohem víc než dramaticky velmi silné shrnutí (s dodatkem jisté umělecké licence) toho co vedlo k vystřídání papeže Ratzingera papežem Františkem, víc než kritika zkostnatělé a zkorumpované církve. Meirelles natočil hlavně film o vině, výčitkách, a odpouštění. Sobě samému, i druhým. Čímž vyzdvihuje právě to, na čem by katolická církev (teoreticky) stát měla nejvíc. 9/10 ()
Z hloubi duše pohrdám církví, která bezskrupulózně hromadí majetek, žehná zbraním, rochní se v dogmatech, která byla zastaralá již před tisíci roky, snaží se lidem kecat do života, který svým představitelům zakazuje, čili naprosto nehrozí, že by o něm cokoliv mohli vědět, zkrátka je to zkostnatělá a zbytečná instituce. Najednou mám před sebou film, který je o nejvyšších manažerech církve, která sebe samu prohlašuje za svatou. A ten film překvapivě perfektně funguje, značnou zásluhu na tom mají představitelé obou hlavních rolí, ale také scénář. Dessnerovi se podařila mimořádně nápaditá hudba, skloubení varhan se saxofonem je vlastně perfektním zobrazením protikladu konzervativního německého manažera a modernistického argentinského manažera. ()
Asi si netreba nahovárať, že drvivá väčšina si pozrela tento film kvôli samotným postavám, ale najmä kvôli hercom, ktorí tieto postavy stvárňujú. V jadre ide síce o konverzačku, avšak Meirelles a McCarten (a možno iba Netflix) sa rozhodli, že pôjde o veľkofilm a tak uvidíme množstvo retrospektívnych scén, pričom by sme si vystačili s fantáziou. To nie je kritika, ale skôr otázka diváckych preferencií. Akou scénou bude film končiť uhádnete, ak budete dávať pozor a snímka asi lepšie končiť nemohla. Sekvencie z Argentíny roku 1976 sú ale veľmi depresívne, nečakajte tak all time feel good záležitosť. ()
Nejsem věřící a nemám ráda církev. A i přesto mě Meirellesův film fascinoval. Scénář se zabývá přesně tím, co zaujme i nevěřící - tj. vnitřní boj a nejistota zástupců dnešní církve. Že ji ztotožňuje primárně otec Jorge Bergolio (budoucí papež František) byla trefa do černého. Jeho postava je jistě přibarvena "po hollywoodsku", ale přiznám se, na mě to fungovalo a opravdu jsem s napětím sledovala jeho vývoj, příběh i obyčejné rozpravy. Jeho představitel Jonathan Pryce je jako vždy skvělý - nabízí moudrost stáří, ale i jistou živelnost a takovou tu lidskou dobrotu. Proti němu stojí legenda Anthony Hopkins coby papež Benedikt, který měl horší a nevděčnější úkol, protože Benedikt není a nemá být moc sympatickým člověkem. Ale film mě překvapil v tom, že právě toto je v jádru jeho části příběhu. Když se tito dva herci a dva papežové sejdou a jednoduše mluví o tom, co představuje církev pro současný svět, jaké jsou její prohřešky a co může udělat dobrého, je to fascinující. Skvělá práce všem zúčastněných, zkrátka film, v jehož jádru je člověk, jeho víra a jeho srdce. Jakkoli pateticky to zní. ()
Já jen žasnu nad tím, jak Anthony Hopkins neuvěřitelně zestárl. ()
"The Two Popes" ma príjemne prekvapilo. Nevedel som čo presne môžem očakávať, no film podľa mňa pôsobí ako keby skutočne sme mohli nahliadnuť do súkromných dialógov, medzi dvoma mužmi vo veľmi ťažkých momentoch. A je skvelé, že budeme môcť vidieť veľmi dobre ich ľudskú tvár. Príjemne oceňujem aj multilingvistiku vo filme. Nie je to len v angličtine, ako posledné roky. Prejdeme si viacerými jazykmi a podľa mňa je to oveľa zaujímavejšie. Vyzerá to vynikajúco, dialógy majú pointu a pôsobia veľmi uveriteľne. Okrem toho aj nám ako divákov film dokáže priblížiť týchto božích služobníkov. Fascinujúce je pre mňa najmä, že v mnohom ich občas vnímame ako nadľudí. Ako niekoho, kto by mal kázať lásku a dobro. Lenže potom si uvedomíme, že sú to rovnako ľudia ako sme my. So svojou vlastnou históriou, so svojimi činmi. A nikto z nich nie je bez hriechu. Hoci by sme ich možno my ako ľudia tak chceli vnímať. Ale súčasne všetko čo si prežili z nich spravilo ľudí, ktorými sú. Ich názory, ich myšlienky, všetko je to v tom zakotvené. A musím povedať, že niekedy nie je nič lepšie ako vidieť Františka ako chodí medzi ľuďmi, ako s nimi rozpráva a iba žije svoj život. Alebo keď si Benedikt s Františkom spolu sadnú na gauč s pivom a pizzou a budú sledovať futbalový zápas. Pre mňa ide o veľmi zaujímavý film so skvelými dialógmi a veľkou dávkou ľudskosti. Skvelá práca. Možno je to miestami až moc dialógové, no to mi nevadí. Okrem toho ešte musím povedať, že casting na film bol takisto vynikajúci. Nenapadli by mi lepší herci do týchto rolí. Netflix ma posledné roky príjemne prekvapuje. Hoci má na konte veľa jednoduchých filmov, tak sa nebráni ísť aj do niečoho náročnejšieho a zaujímavejšieho. Film rozhodne odporúčam pozrieť. Hodnotenie: A ()
Veľmi zaujímavé pojednanie medzi akoby dvomi líniami kresťanstva stvárnený mega hereckými výkonmi. Ja osobne som stále udivený, že bývalý pápež sa vzdal úradu, film sa snaží odhaliť pozadie. Avšak isto sa tým budú rôzne katolibánske kliky, keďže nový pápež František je omnoho liberálnejší. Ten sa konečne pýta otázky, ktoré by sa mal pýtať každý správny kresťan a nielen slepo nasledovať príkazy najbohatšej inštitúcie na svete, akou katolícka cirkev nepochybne je. Prečo hovoríme o celibáte ako nedotknuteľnom, keď bol stanovený až v 11. storočí a to len preto, aby sa nededili cirkevné majetky? A čo taký inštitút spovede, odpustky a ďalšie cirkevné sviatosti stanovené takisto až v druhom tisícročí a opäť len zo zištných pohnútok? Tých otázok a polemík je naozaj veľmi veľa a rozhovory medzi Hopkinsom a Pryceom sú to najlepšie, čo vo filme uvidíte. ()
Novej Irishman ()
Reklama