![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/467/467536_0a31da.jpg)
Režie:
Ludvík RážaScénář:
Drahoslav MakovičkaKamera:
Josef IllíkHudba:
Miloš VacekHrají:
Vladimír Dlouhý, Zlata Adamovská, Ivan Mistrík, Zdena Hadrbolcová, Luděk Munzar, Milena Dvorská, Marek Vašut, Vlastimil Brodský, Milan Riehs, Josef Somr (více)Obsahy(1)
I v českých filmech lidé cestují strojem času - tak se hlavní hrdina, nadšený přívrženec záhad, ocitá v roce 1946 s úmyslem přivézt odtud vynálezce, jehož práci přisuzuje mimořádný význam... Jenže fantastika je to hodně krotká, málo nápaditá, a také zábavnost silně pokulhává, když se film opírá o obvyklá vypravěčská i námětová klišé. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (48)
Československé scifi zabývající se cestování časem pomocí důmyslného stroje, později zabudovaného do automobilu, čímž nápadně připomíná pozdější kultovní americké scifi Návrat do budoucnosti. Mladá slečna Z. Adamovská se svým milým V. Dlouhým, jenž jako student fyzikálních věd podle návodu sestrojí onen stroj času, se pustí do odhalování tajemství záhadného zmizení jejího dědečka v roce 1946. Při cestě do minulosti se mladý pár potkává se svými příbuznými a okolí překvapuje svými znalostmi z budoucnosti. Členy rodiny postižené zmizením dědečka I. Mistríka, nadšeného fyzika, jenž stál u teoretického principu fungování stroje času, představovala Z. Hadrbolcová, M. Dvorská či L. Munzar. V dalších rolích se objevil V. Brodský, M. Riehs, J. Somr či M. Vašut. Navzdory zajímavému obsazení a dobrému nápadu však bohužel poutavost a logičnost příběhu a celková úroveň Rážova pokusu o socialistický Návrat do budoucnosti zdaleka nedosahuje kvalit již zmíněného Zemeckisova snímku a poměrně po právu byl v průběhu let zapomenut. ()
Návrat do budoucnosti po husákovsku. Téměř vtipné. Téměř existenciální rozuzlení rodinné legendy. Téměř nonkonformní student fyziky z doby normalizace na výletě do roku 1946 hláškuje před soudobými bařtipány na téma znárodnění. Téměř svlečená mladistvá Adamovská. Jinak nic. ()
No ja by som skôr povedal, že Něco je ve vzduchu je skôr snahou o seriózne sci-fi s prvkami rodinnej drámy a nejakými tými dilematickými otázkami ohľadom zasahovania do osudu, než komédiou. Vtipnejšie momenty tu sú, ale skôr sa budete zamýšľať nad tým, ako sa veci v skutočnosti majú a na konci tí, čo vydržali, sa dokonca empaticky dostanú do profesorovej hlavy a budú premýšľať nad tým, čo by urobili oni na jeho mieste, k čomu otvorený koniec nabáda. Slušný originálny námet, priemernejšie spracovanie, ale celkovo spokojnosť. ()
,,Člověk ví všechno, až když to přežije. Jen věda předvídá..." Povedená sci-fi komedie pro mládež. Nemá to v sobě takový přesah a technickou dokonalost, jako Polákovy Návštěvníci na pokračování a pár vtipů zrovna ne moc povedených (Veškrnová v 19. století vítá stroj z budoucnosti slovy "Zjevila se panenka Marie"), ale celkem převažuje docela inteligentní zábava s dobře promyšlenou fantazií. Tento spletitý historický příběh spojený s cestováním časem mě rozhodně bavil, stejně jako Ivan Mistrík v roli záhadně zmizeného dědečka a řada dalších legendárních herců v různých mini-roličkách. Podíval jsem se s odstupem roku i opakovaně. Hezký mi přijde i ten nápad s otevřeným koncem jako malá motivace k vlastnímu zamýšlení nad dalším vývojem děje. Docela dobře zvládnuta byla i nejednotná výprava a scénická hudba pro různé roky a období, v níž se na přeskáčku příběh odehrává. Nejkuriózněji působí pak všude přítomná propaganda, která se opět postarala o to, aby i zde v něčem takovém (a dokonce prostředníctvím postavy mladého pokrokového vědce) byl únor 1948 vylíčen jako událost, kterou se "šťastně" vyřešili všechny poválečné problémy v republice. Dnes už spíše k ironickému pousmání. ,,Takže si dáte reparát, že jo?" A píšu si: už třetí nečekaná účast Luďka Munzara v sci-fi žánru /Slečna Golem, Temné slunce/. 75% ()
Taková malá česká sci-fi s milostnou zápletkou, kdy mladík cestuje časem, aby se setkal se svou babičkou, když byla mladá. A krásná. Jedna z prvních rolí i tehdejšího sexyidolu Zlaty Adamovské. Na Rážu překvapivě bez atmosféry a děj utahaný. ()
Dle mého jednoznačně slabý sci-fi film na téma cestování časem. Dobře obsazeno, bohužel blbě natočeno. Koukat se na to samozřejmě dá, ale nenadchne to. Mohu-li vyzdvihnout film na podobné téma - stroj času, raději si pusťte "Zítra vstanu a opařím se čajem". ()
V prvom rade sa môže naskytnúť otázka. Bol Zemeckis ovplyvnení touto českou sci-fi komédiou? Niektoré línie sú si až príliš podobné ( stroj času v podobe automobilu, stretnutie sa so svojimi rodinnými predkami ). Bolo by to zaujímavé zistenie. Film samotný však nedosahuje kvalít hollywoodskeho ´´remaku´´, narába s nápadmi a časovými paradoxami benevolentne a humor je striedmejší. Nechcem však porovnávať. ()
Nechápu kde tento film byl zašantročený. Některé filmy dává televize pořád dokola a na jiné zapomíná. ()
Velmi nevýrazný až nezáživný film. Dívat se na něj sice dá, ale nemyslím si, že by diváka nějak výrazně obohatil nebo se mu zapsal do paměti. Vidět se však bez problémů a bez přesvědčování dá. ()
Film, ve kterém chybí koule i plemennému býku. Jistě nebylo lehké stvořit něco takového. Je spousta lidí, kteří nemají koule. Tady ovšem je vymiškovaný i námět a scénář, o realizaci nemluvě. Asi bylo tehdy něco ve vzduchu... ()
O cestování časem toho už bylo natočeno mnoho a nevyhnul se to mu ani náš filmový rybníček. Zdena Hadrbolcová jako babička nebyla příliš přesvědčivá. Hlavně mi vadilo její "přistaršující" líčení. Vladimír Dlouhý se mi zdál poněkud více arogantní než je zdrávo. ()
Křeček v noční košili byl mnohem hezčí :-)))) Napínavější a nápaditější ()
Nenápadná zapadlá sci-fi komedie, která si vystačí s minimem efektů. Teenagerská Zlata Adamovská cestuje v čase s Vladimírem Dlouhým, aby zjistila, co se stalo s jejím dědečkem v roce 1946! Už ten nápad láká, ale to není vše - místo scénáristických úlev obvyklých ve filmech o cestování časem zde mladý pár páchá jeden paradox za druhým, jemně rýpe do téma znárodnění a potravinových lístků, skoro jako by to tvůrci dělali naschvál a jestli si myslíte, že víte jak film dopadne, tak se pletete! Prostě nenáročné sci-fi s lehkým humorem a celkem fajn obsazením, Munzar si střihl netradičně odlehčenější roli tatínka, Dlouhý pobaví diskotékou a politickým vtípkem ("Osud je osud.") a ženy načerpají optimismus, až uvidí, že Zlata Adamovská je větší kočka starší než v pubertě. 3,5/5 ()
Kladnou stránkou tohoto filmu je taková stejnoměrnost. Námět, režie, herecké výkony, všechno to drží pohromadě - není to sice úplně zábavné, ale výstřel mimo to také není. ()
Tak vyloženě špatné to není, ani to nemá blbý děj, ale jinak mě to moc nebavilo a hlavně mi to přišlo poněkud utahané. Navíc bych fakt nepoznal, že to točil Ráža, jelikož on ve svých filmech má takovou typickou atmosféru, ale tady vůbec není. Ale jinak musím uznat, že některé nápady jsou povedené (třeba s autem jakožto strojem času - a to tenhle film vznikl před Návratem do budoucnosti) a líbil se mi i ten otevřený konec, ten jsem rozhodně nečekal. 3* ()
Hodne zabavny film! Scena s tovarnikem je vyborna, stejne tak prvni setkani svazaka Vasuta s Dlouhym, prvni gol Slavie..., pobavi ale i Petr Narozny v roli diviciho se sedlaka:-)! Ve sve dobe urcite originalni namet s radou vtipnych scen. Zajimave je, ze jen o rok starsi Hadrbolcova zde hraje matku Milene Dvorske. Netusim, proc ma film tak nizke hodnoceni. ()
Zajímavá komedie o cestování časem. Překvapilo mě, že se hlavní hrdina před nikým netajil odkud je, a pozměnil tím i budoucnost. Petr Nárožný předvedl skvěle vidláka a také na 21-letou Adamovskou je opravdu skvostný pohled. K vidění jsou i tehdejší počítače, které zabíraly neuvěřitelné množství místa. ()
V podstatě jen a jen československý Návrat do budoucnosti. Zemeckisův snímek tu na těchto řádcích není zmíněn omylem, některé motivy (milostné prolínání generací...) si jsou totožné, bohužel pro diváka znalého nejen této trilogie, ale i třeba Polákova "Zítra vstanu..." se k látce přistupuje lehkovážně - o nějakém vědeckém pojetí známým z Ameriky není památky. Pojmy jako vytvoření paralelní časové smyčky a negativní následky z ní pramenící se zde neberou v potaz, představa tématu je na podobné inteligenční úrovni, s jakou jsem k problematice přistupoval v raném dětství. Zůstává jen u Ráži netypická komediální stránka (čekal jsem poněkud serióžnější sci-fi, navíc od tvůrce, který se žánru věnoval za normalizace nejčastěji), z tohoto pohledu film obstojí, je tam ovšem ono zmíněné "ale". Podobně jako u "Tajemství ocelového města" je dílo zajímavé z politického hlediska. Pro tehdejší schvalovatele například hlavní postava v podání Vladimíra Dlouhého musela být symbolem zářné uvědomělosti, dnes ji ovšem můžeme, jak už zde někteří zmínili, chápat jako důmyslně schovanou ironii tehdejší doby. Když už mluvím o hercích... mojí hvězdou je spíše Dlouhého zdejší přítelkyně Zlata Adamovská, a to jak je pro mě typické, nejen herecky. :-) 60% ()
Původně jsem chtěl dát hvězdičky tři, ale díky silnému konci musím napálit i čtvrtou. Stroj času zabudovaný v autě pět let před Návratem do budoucnosti? A navíc v českém filmu? Jsem překvapen. Samozřejmě, že zpracování místy vázne, ale i tak se jedná o nadprůměrnou podívanou. Dlouhý se pohybuje na hranici mezi arogantním frajerem a sympaťákem, na Zlatu je pěkný pohled, Brodský si roli užívá a snaží se nevyčnívat, ovšem, kdo stojí za vyzdvihnutí je Ivan Mistrík v roli dědečka. Je charismatický projevem a především hlasem....prostě vynálezce, který vidí dál než jiní. Rovněž scénář drží pohromadě, nevytváří žádné časové paradoxy, naopak, vše do sebe zapadá v rámci jedné časové linie, někdy až možná zbytečně okatě ukázáno. A líbilo se mi i rozdělení ženského a mužského principu. Chlapi pohlížejí na cestování v čase logicky, a ani ne moc překvapeně, naopak, spíše s klidem (včetně postavy továrníka Halaška a postavy Josefa Somra), zatímco ženy reagují nelogicky a histericky. S tím souvisí i závěr, který sice není dořešen, ale odpověď je nasnadě. Manipulativní hysterka nebo logika mužského mozku a neporušení časové linie? ()
Kříženec Návratu do budoucnosti, Návštěvníků a Zítra vstanu a opařím se čajem. Se zdejšími přísnými hodnoceními se mi nechce souhlasit. Snímek je sice v mnohém naivní, ale pohromadě drží, k závěru sice tvůrci nějak nevědí, jak ho ukončit, ale obdivuju vůbec to, že vznikl. Scénář využívá nutných paradoxů při setkání v čase a vcelku je i o čem přemýšlet. Zlata Adamovská je jako hysterická dívka vstkutku na zabití, Vladimír Dlouhý hraje "jako v Arabele". Dávám 70%. ()
Reklama